ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 червня 2026 року 	Справа № 280/2232/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті 
про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті(далі – Укртрансбезпека, відповідач) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 10.02.2026 № АР 001-26 про накладання штрафу в розмірі 34000,00 грн;
визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01 та від 15.08.2025 №08/25/02, якими заборонено надання продукції на ринку.
На обґрунтування позовних вимог зауважує, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01 та від 15.08.2025 №08/25/02 та постанова від 10.02.2026 № АР 001-26 були прийняті із порушеннями законодавства та без урахування фактичних обставин. Вказує, що відповідач діяв на підставі положень Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури від 17.08.2012 № 521, який, власне, унормовує лише порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання. Тоді як надання на ринку предметів обладнання та частин законодавчо регулює пп. 1-1 п. 1 Постанови Кабміну від 09.06.2011 № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання». Зауважує, що під час проведення перевірки та складанні Акта перевірки відповідач не оглядав продукції на предмет наявності маркування знаком офіційного затвердження типу (Е, е) та/або інформації про сертифікат типу і якості обладнання, виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Женевської Угоди 1958 року або держави-члена Європейського Союзу. Відповідач при перевірці застосував положення Порядку № 521, при цьому, не взяв до уваги, що окремі положення Порядку № 521 не відповідають Постанові № 738, ст. 3 Женевської Угоди 1958 року, що Постанова № 738 має вищу юридичну силу за Порядок № 521, норми якого не приведені у відповідність до Постанови № 738. Пояснює, що надав відповідачу до розгляду матеріалів перевірки копію сертифікату відповідності партії компонентів від 15.08.2025 № UA.011.01993-25, копію сертифікату типу від 18.05.2021 № UA*46A(b)*0912*00, однак відповідач в у своїх рішеннях даної інформації не відобразив. Відповідач не надав (не надсилав) позивачеві проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення тощо, тобто не дотримався вимог ч. 11 ст. 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», за таких обставин наявне порушення відділом процедури прийняття оскаржуваних рішень. Натомість, позивач придбав продукцію Сайлентблок переднього важеля LE.MA, 2597.08, ІС-А8ЕС1Е у ТОВ «INTER CARS UKRAINE», була сертифікована як в Україні, так і у Європі, про що свідчить номер сертифікату типу на маркуванні. Крім того, зазначає, що з березня 2019 року в Україні не вимагається отримання (дублювання) сертифікатів типу на обладнання, яке було сертифіковане в ЄС та/або одній з Договірних Сторін Женевської конвенції 1958 року. Отже, вважає, що у органу ринкового нагляду були відсутні підстави для продовження дії обмежувальних (корегувальних) заходів, що вказує на протиправність рішень відповідача про продовження дії обмежувальних (корегувальних) заходів та постанов и про накладання штрафу.
Ухвалою суду від 23.03.2026 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем було усунуто. 
Ухвалою суду від 10.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач позов не визнав, 27.04.2026 через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №22689), у якому вказує, що посадовими особами Укртрансбезпеки у Запорізькій області під час проведення перевірки характеристик продукції, яка знаходиться (реалізовується) у торгівельних та складських приміщеннях «АВТОЗАПЧАСТИНИ КОЛОРИТ АВТО», за адресою: вул. Володимира Українця, буд. 1, м. Запоріжжя, 69118, де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено факт розповсюдження продукції, а саме: 1) Сайлентблок переднього важеля LE.MA, 2597.08, IC-A8EC1E; 2) Рульовий наконечник Delphi, TA1811, без сертифікатів відповідності, чим порушено вимоги п. 1.2 та 1.3 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури від 17.08.2012 № 521. Звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_1 погодився зі змістом порушень, зазначених у Акті перевірки характеристик продукції від 15.08.2025 № 08/25 так, як у розділі ІІ даного акту відсутні зауваження щодо проведення перевірки. Пояснює, що у встановлений у рішеннях строк позивач надав до Укртрансбезпеки у Запорізькій області повідомлення № вх 2123/0/22-26 від 16.01.2026 про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 №08/25/01 щодо приведення продукції у відповідність до встановлених вимог, а саме: сайлентблок переднього важеля LE.MA, 2597.08, IC-A8EC1E, на підтвердження чого надав: копію сертифікату типу від 18.05.2021 № UA.46A(b).0912.00, який виданий ДП «ДЕРЖАВТОТРАНСНДІПРОЕКТ», копію сертифікату відповідності партії компонентів від 15.08.2025 № UA.011.01993-25, який виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ ООН». Однак, здійснивши аналіз наданого сертифікату відповідності партії компонентів від 15.08.2025 № UA.011.01993-25, органом державного ринкового нагляду встановлено, що даний сертифікат відповідності не відповідає формі та змісту сертифікату відповідності , який наведений у Додатку 9 до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Мінінфраструктури від 17.08.2012 № 521, а саме: не вказано номер(и) окремого(их) затвердження(нь) та/або протоколу(ів) випробувань, найменування організації(ій), що його видала, дата(и) видання, отже не може бути прийнятий до уваги. Також, не може бути прийнятий до уваги і сертифікат типу від 18.05.2021 № UA.46A(b).0912.00, оскільки п. 1.2 Порядку № 521 передбачено, що на кожну партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу обладнання, виробний або його уповноважений представник – резидент України видає сертифікат відповідності. Згідно з п. 0.9 вищевказаного сертифікату типу уповноваженим представником виробника є Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОДИСТРИБ`ЮШН КАРГО ПАРТС». В той же час, ФОП ОСОБА_1 не звернувся до виробника продукції або його уповноваженого представника щодо отримання сертифікату відповідності, як того вимагає п. 1.2 Порядку № 521. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не виконав рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01. Аналіз стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/02 свідчить про його часткове виконання, оскільки факту розповсюдження ФОП ОСОБА_1 продукції, щодо якої було вжито рішення про тимчасову заборону надання на ринку, а саме: сайлентблока переднього важеля LEMA, 2597.08, IC-A8EC1E – не встановлено. Підсумовуючи все вищевикладене, вважає постанову про накладення штрафу від 10.02.2026 № АР 001-26 в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34000,00 грн, стосовно суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 такою, що винесена обґрунтовано та відповідно до вимог законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.
30 грудня 2025 року позивачем через систему «Електронний суд» долучено до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. №65762, у якій проти доводів відповідача заперечив та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представником позивача через систему «Електронний суд» до матеріалів справи 05.05.2026 долучена відповідь на відзив (вх. №24179), у якій додатково наголошує, що ФОП ОСОБА_1 надав посадовим особам Укртрансбезпеки у Запорізькій області сертифікат відповідності партії компонентів UA.011.01993-25 від 15.08.2025 на дану продукції, яка розповсюджується. Даний сертифікат видано відповідно до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (далі – Порядок) ТОВ «ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ ООВ». Відповідно до наказу Міністерства Інфраструктури України від 06.03.2018 №105 ТОВ «ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ ООВ» призначено органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання. В іншому доводи, викладені у відповіді на відзив, є аналогічними раніше наведеним у позовній заяві.
У свою чергу, від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №25400), у яких зазначає, що твердження позивача є хибними, а саме щодо доводів про те, що відповідачем протиправно при перевірках не взято до уваги приписи постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання», зокрема в частині щодо того, що за наявності на продукції, невідповідність якої встановлено Відповідачем, маркування відповідно до п. 1-1 Постанови № 738, надання на ринку предметів обладнання і частин може здійснюватися без представлення сертифікатів відповідності. Пояснює, що з метою законодавчого врегулювання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання та на виконання пункту другого Постанови №738 прийнято Порядок №521 , що вказує на те, що положення Постанови №738 застосовуються до моменту законодавчого врегулювання вказаного питання та за своєю природою не є технічним регламентом. Звертає увагу, що відповідно до покладених на відповідача завдань у сфері державного ринкового нагляду, визначених Постановою № 1069, Укртрансбезпека здійснює нагляд за продукцією, яка зазначена у секторальному плані ринкового нагляду на відповідний календарний рік. Саме Кабінет Міністрів України у Постанові № 1069 визначив, що у межах сфери відповідальності здійснення державного ринкового нагляду за таким видом продукції, як «колісні транспортні засоби, нові частини та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах», - покладено на Укртрансбезпеку. Цією ж постановою Кабінет Міністрів визначив і конкретно той нормативно-правовий акт, який вже неодноразово згадувався, а саме Наказ Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 № 521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів та обладнання», - вимогам якого повинна відповідати продукція, на яку він поширюється з огляду на що постанова № 738 не є нормативно- правовим актом на відповідність якого Укртрансбезпека, як органом ринкового нагляду, здійснюється нагляд у сфері державного ринкового нагляду, так як Постановою №1069 визначено лише Наказ №521. Будь-який інший нормативно-правовий акт, який би поширювався на вказаний вид продукції відсутній, зокрема відсутнє і посилання на Постанову №738.
У період з 05.06.2026 по 19.06.2026 суддя Батрак І.В. була відсутня на роботі на підставі наказу голови суду про надання їй відпустки.
У період з 22.06.2026 по 24.06.2026 суддя Батрак І.В. була відсутня на роботі у зв`язку з перебуванням у відрядженні.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України). 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 офіційно зареєстрована фізичною особою-підприємцем 08.10.2013 (номер запису: 20990000000019594). Види економічної діяльності позивача: 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням.
Секторальний план державного ринкового нагляду на 2025 рік було затверджено та оприлюднено на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки 25 листопада 2024 року (у відповідності до вимог ч. 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).
Так, на виконання вказаного секторального плану, Головою Державної служби України з безпеки на транспорті видано наказ від 07.08.2025 № 1284 про проведення планової перевірки характеристик продукції, а саме: нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах у торгівельних та складських приміщеннях «АВТОЗАПЧАСТИНИ КОЛОРИТ АВТО» за адресою розміщення продукції: вул. Володимира Українця, буд. 1, м. Запоріжжя, 69118.
На виконання вище зазначеного наказу В.о. начальника Відділу Укртрансбезпеки у Запорізькій області видано направлення на проведення перевірки від 11.08.2025 № 08/25. Термін проведення перевірки з 12.08.2025 по 15.08.2025.
Відповідно до наказу про проведення перевірки характеристик продукції від 07.08.2025 №1284 та направлення на проведення перевірки від 11.08.2025 № 08/25 відповідачем проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 , який провадить господарську діяльність у приміщенні магазина «АВТОЗАПЧАСТИНИ КОЛОРИТ АВТО» за адресою: вул. Володимира Українця, буд. 1, м. Запоріжжя, 69118, за результатами якої складений Акт перевірки характеристик продукції від 15.08.2025 №08/25.
За висновками акту під час перевірки встановлені порушення вимог законодавства в частині розповсюдження продукції, а саме: 1) Сайлентблок переднього важеля LE.MA, 2597.08, IC-A8EC1E; 2) Рульовий наконечник Delphi, TA1811; без сертифікатів відповідності, що є порушенням вимоги п. 1.2 та 1.3 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури від 17.08.2012 № 521. Позивача з актом перевірки ознайомлено і один примірник вручено під підпис 15.08.2025.
На підставі Акту перевірки характеристик продукції від 15.08.2025 № 08/25 в.о. начальника Відділу Укртрансбезпеки у Запорізькій області прийняв наступні рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції, яка перевірялась:
рішення про вживання обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 №08/25/01, в якому прийнято рішення щодо Сайлентблока переднього важеля LE.MA, 2597.08, IC-A8EC1E про приведення у відповідність до встановлених вимог (відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції») та встановлено строк на його виконання до 15.10.2025;
рішення про вживання обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 №08/25/02, в якому прийнято рішення щодо Сайлентблока переднього важеля LE.MA, 2597.08, IC-A8EC1E про тимчасову заборону надання продукції на ринку, строк на його виконання до 15.10.2025;
рішення про вживання обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 №08/25/03, в якому прийнято рішення щодо Рульовий наконечник Delphi, TA1811 про приведення продукції у відповідність до встановлених вимог та встановлено строк на його виконання до 15.10.2025;
рішення про вживання обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 №08/25/04, в якому прийнято рішення щодо Рульовий наконечник Delphi, TA1811 про тимчасову заборону надання продукції на ринку та встановлено строк на його виконання до 15.10.2025.
Вказані рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 вручені ФОП ОСОБА_1 особисто під підпис 18.08.2025.
15.10.2025 позивач подав клопотання до Укртрансбезпеки у Запорізькій області щодо відтермінування рішення від 15.08.2025 № 08/25/01, у зв`язку з очікуванням відповіді від ТОВ «INTER CARS UKRAINE», а тому відповідачем прийнято рішення від 16.10.2025 №08/25/05 про внесення змін до рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01, № 08/25/02, № 08/25/03, № 08/25/04 та встановлення нового терміну повідомлення суб`єктом господарювання органу державного ринкового нагляду про виконання цього рішення: до «16.01.2026».
16.01.2026 позивачем через відділ діловодства подано Повідомлення (вх. №2123/0/22-26) по виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, до якого додано копії сертифікату відповідності партії компонентів від 15.08.2025 №UA.011.01993-25 та сертифікату типу від 18.05.2021 № UA*46A(b)*0912*00.
Головою Укртрансбезпека видано наказ від 21.01.2026 № 105 «Про здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів», а саме: рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01 № 08/25/02, № 08/25/03, № 08/25/04 у торгівельних та складських приміщеннях «АВТОЗАПЧАСТИНИ КОЛОРИТ АВТО» за адресою розміщення продукції: вул. Володимира Українця, буд. 1, м. Запоріжжя, 69118, де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
На виконання вище зазначеного наказу начальником Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області видано направлення від 22.01.2026 № 8335/29.2/27-26 на проведення перевірки.
Так, 30.01.2026 Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено акт від 30.01.2026 № 08/26-001 перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, за висновками якого:
щодо рішення від 15.08.2025 № 08/25/01 у визначений в рішення термін ФОП ОСОБА_1 повідомив про виконання рішення, додавши до повідомлення сертифікат відповідності 5 №UA.011.01993-25, який видано з порушенням вимог п. 1.2 та 1.3 та додатку 9Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури від 17.08.2012 № 521. Таким чином позивач не виконав рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо приведення продукції до встановлених вимог;
щодо рішення від 15.08.2025 №08/25/02 у визначений в рішення термін ФОП ОСОБА_1 повідомив про виконання рішення, додавши до повідомлення сертифікат відповідності 5 №UA.011.01993-25, який видано з порушенням вимог п. 1.2 та 1.3 та додатку 9Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури від 17.08.2012 № 521. При цьому, продукція, щодо якої було винесено рішення позивачем не розповсюджувалась. Таким чином, позивач частково виконав рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо тимчасової заборони надання продукції;
щодо рішень від 15.08.2025 № 08/25/03 та від 15.08.2025 №08/25/03 зазначено про повне і результативне їх виконання.
Позивач вказаний акт перевірки підписаний 30.01.2026 із зауваженнями щодо незгоди із його висновками.
У той самий день відповідачем винесено рішення №001/26-СР про скасування рішення(нь), а саме: у зв`язку з повним і результативним виконанням скасовано рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/03 та від 15.08.2025 №08/25/04.
30.01.2026 Укртрансбезпеки у Запорізькій області винесено Рішення від 30.01.2026 № 002/26/ВЗ про внесення змін до рішення(нь), відповідно до якого прийнято наступне:
1. Обмежувальний (корегувальний) захід а) частини 2 рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01 замінити на пункт б) цього Рішення, а саме: «заборона надання продукції на ринку»;
2. Зміст обмежувального (корегувального) заходу та пов`язані з ним дії, що має виконати суб`єкт господарювання викласти в такій редакції: «Вжити заходів щодо заборони надання продукції на ринку»;
3. Частину 3 цього Рішення викласти в наступній редакції: Термін виконання рішення постійно: постійно»;
4. Встановити новий термін повідомлення суб`єктом господарювання органу державного ринкового нагляду про виконання цього рішення: «до 15.04.2026»;
5. Обмежувальний (корегувальний) захід а) частини 2 рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/02 замінити на пункт б) цього Рішення, а саме: «заборона надання продукції на ринку»;
6. Зміст обмежувального (корегувального) заходу та пов`язані з ним дії, що має виконати суб`єкт господарювання викласти у такій редакції: «Вжити заходів щодо заборони надання продукції на ринку»;
7. Частину 3 цього Рішення викласти в такій редакції: «Термін виконання рішення: постійно»;
8. Встановити новий термін повідомлення суб`єктом господарювання органу державного ринкового нагляду про виконання цього рішення: «до 15.04.2026».
30.01.2026 Укртрансбезпеки у Запорізькій області складений протокол № 001/26, яким встановлено, що під час перевірки стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01, 08/25/02, 08/25/03, 08/25/04 у магазині «Автозапчастини КОЛОРИТ-АВТО», по АДРЕСА_1 встановлено: у вказаний в рішенні №08/25/01 термін ФОП ОСОБА_1 надав повідомлення про виконання Рішення до органу ринкового нагляду. До повідомлення долучено сертифікат відповідності партії компонентів (сайлент-блок переднього важеля LEMA 2597,08 ІС-А8ЕС1Е) UA.011.01993-25 від 15.08.2025, виданий ТОВ «ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ ООВ, який не може бути прийнятий до уваги, оскільки за формою і змістом не відповідає вимогам п. 9 Порядку затверджених конструкцій транспортних засобів, їх частин та обладнання (далі – Порядок), затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України № 521 від 17.08.2012, а саме: в сертифікаті відсутнє посилання на протокол випробувань та найменування організації, що його видала. Разом з цим до повідомлення про виконання Рішення долучений сертифікат типу UA.46A(b).0912.00 виданий 18.05.2021 року ДП «ДЕРЖАВНИЙ АВТОТРАНСПОРТНИЙ НАУКОВО ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ». В той же час ФОП ОСОБА_1 не звернувся до виробника продукції або його уповноваженого представника щодо отримання сертифіката відповідності, як того вимагає п. 1.2. Порядку. Таким чином ФОП ОСОБА_1 не виконав рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 №08/25/01 щодо приведення продукції сайлент-блок переднього важеля LEMA 2597.08 ІС-А8ЕС1Е у відповідність встановленим вимогам та нормам, чим порушив вимогам п. 2 ч 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
Вищезазначені документи, було вручено ФОП ОСОБА_1 особисто під підпис.
Разом з цим, було вручено під особистий підпис повідомлення № 8011/29.2/24-26 від 30.01.2026 про розгляд справи по порушення на 10.02.2026.
10.02.2026 від ФОП ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області надійшли пояснення до Протоколу № 001/26 від 30.01.2026 (вх. №5998/0/22-26), однак на розгляд справи останній не з`явився.
За результатами розгляду матеріалів справи начальником Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області було винесено постанову від 10.02.2026 № АР001-26, якою на суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 накладений штраф в розмірі 34000,00 грн.
Вважаючи прийняті Укртрансбезпекою у Запорізькій області рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01, №08/25/02 та постанову від 10.02.2026 № АР 001-26 про накладення штрафу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду про їх скасування.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначено Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (далі - Закон №2735-VI).
Статтею 2 Закону №2735-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини щодо: здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті.
Якщо технічними регламентами встановлено спеціальні вимоги щодо здійснення ринкового нагляду стосовно конкретних видів продукції, спрямовані на досягнення тих самих цілей, що й положення цього Закону, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів ринкового нагляду, що не охоплюються такими спеціальними вимогами. Якщо законами України та виданими відповідно до них нормативно-правовими актами встановлено спеціальні вимоги щодо контролю продукції, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів контролю продукції, які не охоплюються зазначеними спеціальними вимогами.
Застосування положень цього Закону не перешкоджає органам ринкового нагляду вживати заходів, передбачених Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».
Згідно зі ст. 3 Закону №2735-VI законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (ч. 1 ст. 4 Закону №2735-VI).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 Закону №2735-VI ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення), за змістом якого визначено, що Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністраінфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
За приписами пп. 15-1 п. 5 Положення Укртрансбезпека здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1069 (далі - Постанова №1069) затверджено Перелік видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, пунктами третім, четвертим, п`ятим якого визначено види продукції, щодо яких державний ринковий нагляд здійснюється Укртрансбезпекою, а також найменування нормативно-правового акта, дія якого поширюється на відповідний вид продукції.
Статтею 8 Закону №2735-VI визначено, що обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються цим Законом, Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами.
Суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:
1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію;
2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію.
У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону №2735-VI до повноважень органів ринкового нагляду, з метою здійснення ринкового нагляду, в межах сфер їх відповідальності, зокрема, належить проводити перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирати зразки продукції та забезпечувати проведення їх експертизи (випробування).
Приписами ст. 15 Закону №2735-VI визначені права посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, зокрема:
1) проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, перевірки документів та обстеження зразків продукції, відбирати зразки продукції і забезпечувати проведення їх експертизи (випробування);
2) безперешкодно відвідувати, за умови пред`явлення службового посвідчення та направлення на проведення перевірки, у будь-який час протягом часу роботи об`єкта:
а) торговельні та складські приміщення суб`єктів господарювання і місця, зазначені у п. 2 ч. 6 ст. 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції і перевірок стану виконання суб`єктами господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;
б) місця, зазначені в п. 3 ч. 6 ст. 23 цього Закону, для проведення перевірок додержання вимог щодо представлення продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, перевірок характеристик продукції та перевірок виконання суб`єктами господарювання приписів і рішень відповідно до ч. 5 ст. 26 цього Закону;
в) місця, зазначені в п. 4 ч. 6 ст. 23 цього Закону, для проведення перевірок характеристик продукції з дотриманням вимог Митного кодексу України;
3) вимагати від суб`єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів. За згодою органу ринкового нагляду документи і матеріали, необхідні для здійснення ринкового нагляду, їх копії можуть надаватися йому мовою оригіналу або іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, якщо ця мова є зрозумілою для посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд. У разі якщо оригінали таких документів і матеріалів складені іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, на вимогу органів ринкового нагляду суб`єкти господарювання зобов`язані у строк не більше ніж тридцять робочих днів за власний рахунок забезпечити їх переклад мовою діловодства та документації державних органів в обсязі, необхідному для здійснення ринкового нагляду;
4) вимагати від посадових осіб суб`єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час проведення перевірок і вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;
5) складати акти перевірок та застосовувати в установленому законом порядку адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу до суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та встановлених вимог;
6) складати на основі актів перевірок протоколи про адміністративні правопорушення у сфері здійснення ринкового нагляду та розглядати справи про відповідні адміністративні правопорушення згідно із законом України;
7) залучати у разі потреби в установленому порядку та за рахунок органів ринкового нагляду до здійснення ринкового нагляду працівників наукових установ та фахівців. На осіб, залучених у встановленому порядку до здійснення ринкового нагляду, поширюються обов`язки, визначені п.1-5 ч. 1 ст. 17 цього Закону;
8) вимагати від посадових осіб суб`єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців припинення дій, які перешкоджають здійсненню заходів ринкового нагляду, а в разі їх відмови від припинення таких дій - звертатися до органів Національної поліції за допомогою у здійсненні законної діяльності з ринкового нагляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2735-VI заходами ринкового нагляду є:
1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування);
2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції;
3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;
4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
У силу положень ст. 23 Закону №2735-VI під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог ст. 23-1 цього Закону.
При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.
Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Перевірки характеристик продукції проводяться, зокрема у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання.
Під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори). Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції; 7) документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №2735-VI органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів:
1) планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду;
2) позапланові:
а) за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів), об`єднань суб`єктів господарювання, у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію;
а-1) за ланцюгом постачання, якщо за результатами перевірки характеристик продукції є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника або будь-якого іншого суб`єкта в ланцюгу постачання;
б) у разі якщо під час перевірки характеристик продукції у виробника відповідної продукції виробник доведе що:
- він не вводив в обіг продукцію, що є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам;
- продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності розповсюджувача (розповсюджувачів) такої продукції.
У випадках, зазначених у підпункті "б" пункту 2 цієї частини, встановлюється за ланцюгом постачання продукції особа, яка ввела таку продукцію в обіг, та особа, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.
Згідно із ч. 2. ст. 24 Закону №2735-VI під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених п. 1 і пп. "а" п. 2 ч. 1 цієї статті:
1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є:
а) наявність знака відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування;
б) наявність супровідної документації, яка має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкція з користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам;
в) наявність декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом на відповідний вид продукції продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією;
2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:
а) обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції;
б) відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам).
Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених підпунктом "б" пункту 2 частини першої цієї статті, об`єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо). Якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Під час перевірки характеристик продукції на підставі, визначеній в абзаці третьому підпункту "б" пункту 2 частини першої цієї статті, орган ринкового нагляду також проводить перевірку умов зберігання відповідної продукції (ч.3 ст.24 Закону №2735-VІ).
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №2735-VІ якщо орган ринкового нагляду встановив, що продукція становить серйозний ризик, він невідкладно вимагає відповідно до методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої Кабінетом Міністрів України, від відповідного суб`єкта господарювання вилучити таку продукцію з обігу, відкликати її та/або знищити або привести її в інший спосіб до стану, що виключає її використання, чи забороняє надання такої продукції на ринку.
За приписами ст. 29 Закону №2735-VI у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених ст. 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених ч. 1 ст. 28 цього Закону.
Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточняються у відповідних технічних регламентах.
Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону №2735-VI обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно із ч. 1 і 4 ст. 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно із ч. 3 ст. 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону №2735-VI встановлено, що обмеження надання продукції на ринку, визначені у пункті 1 частини першої цієї статті, застосовуються органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом, якщо існує можливість приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Зазначені обмеження можуть застосовуватися до продукції, що надається на ринку, у тому числі тієї, що зберігається на складах виробників (імпортерів), та/або продукції, що перебуває у споживачів (користувачів).
Частинами 3-5 ст. 30 Закону №2735-VI передбачено, що приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами здійснюється за місцем проживання (місцезнаходженням) споживачів (користувачів) або за місцезнаходженням розповсюджувачів, виробників (імпортерів) чи підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт продукції, а також в інших місцях, у яких можливо здійснити таке приведення. Суб`єкти господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції зобов`язані співпрацювати між собою з метою приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами здійснюється за рахунок суб`єкта господарювання, внаслідок дій чи бездіяльності якого продукція стала такою, що не відповідає встановленим вимогам.
Тимчасова заборона надання продукції на ринку застосовується органами ринкового нагляду у разі прийняття ними рішення про:
1) відбір зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) - на строк проведення експертизи (випробування);
2) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами - на строк дії відповідного обмеження.
Тимчасова заборона надання продукції на ринку запроваджується одночасно з прийняттям рішень, зазначених у цій частині.
У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених ч. 1 ст. 28 цього Закону.
Положеннями ч. 1 ст. 31 Закону №2735-VІ визначено, що заборона надання продукції на ринку (введення в обіг або розповсюдження продукції) застосовується органами ринкового нагляду у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».
Так, відповідно до ч. 4 ст. 12 Закон України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» якщо орган державного ринкового нагляду встановив, що продукція є небезпечною, він невідкладно забороняє введення в обіг такої продукції на ринку та вживає заходів щодо забезпечення такої заборони.
Отже, підставою для тимчасової заборони надання продукції на ринку та в подальшому заборони надання продукції на ринку є встановлення органом ринкового нагляду того, що продукція не відповідає встановленим вимогам, становить серйозний ризик, є небезпечною.
В силу ч. 5 ст. 33 Закону №2735-VI будь-який захід щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання, що вживається відповідно до цього Закону або Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», має бути пропорційним рівню загрози відповідної продукції суспільним інтересам. У рішенні про застосування обмеження чи заборону надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання мають бути зазначені підстави його застосування.
За правилами ч. 7 ст. 33 Закону № 2735-VI у рішенні органу ринкового нагляду про заборону чи обмеження надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу або її відкликання зазначаються: 1) обґрунтування підстав прийняття такого рішення; 2) конкретні обмежувальні (корегувальні) заходи та пов`язані з ними дії, що має виконати суб`єкт господарювання, до якого застосовуються такі заходи; 3) потреба у вжитті відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів щодо всього обсягу продукції певної марки (моделі, артикулу, модифікації) або її окремих партій чи серій; 4) строк виконання рішення; 5) способи, порядок і строки оскарження суб`єктом господарювання цього рішення; 6) строк повідомлення відповідним суб`єктом господарювання органу ринкового нагляду про виконання рішення.
Згідно з приписами ч. 1-3 ст. 34 Закону №2735-VI з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду: 1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення; 2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; 3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.
Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.
У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.
Отже, органом ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності за результатом проведення планової чи позапланової перевірки характеристик продукції, у тому числі відбору зразків продукції та їх експертизи, може прийматися рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, зокрема, щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку. Водночас суб`єкт господарювання відповідно до Закону має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 11.02.2025 у справі №340/1859/22.
Водночас, за ч.5 ст.34 Закону №2735-VI перевірка стану виконання рішення проводиться відповідно до вимог, встановлених ст. 23 цього Закону. За потреби може бути проведено обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір і експертизу (випробування) зразків продукції.
Суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази наявності обґрунтованих підстав вважати, що продукція становить серйозний ризик, є небезпечною. Також відсутні в матеріалах справи докази проведення Укртрансбезпекою відбору зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) для встановлення того, що продукція не відповідає встановленим вимогам, становить серйозний ризик або є небезпечною.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.44 Закону № 2735-VI до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених ст. 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої ч. 3 ст. 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів. 
При визначенні розміру штрафу за порушення враховуються всі обставини його вчинення, зокрема характер, передумови і причини порушення, факт повторного вчинення того самого порушення, за яке на особу протягом останнього року було накладено штраф, кількість відповідних порушень, вчинених особою протягом останніх трьох років, ступінь вини особи, наявність або відсутність негативних наслідків порушення, їх масштаб та можливість їх усунення. (ч.5 ст.44 Закону №2735-VI)
Згідно з ч.6, 7 ст. 44 Закону №2735-VI адміністративно-господарські санкції накладаються на особу, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, та/або на розповсюджувача за кожну модель, артикул чи партію продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, незалежно від кількості одиниць такої продукції та/або місць її реалізації.
Відповідальність за порушення інших вимог цього Закону встановлюється згідно із законом.
Підстави звільнення суб`єктів господарювання від відповідальності визначені ст. 45 Закону №2735-VI.
Так, виробник, уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої ст. 44 цього Закону, якщо доведе, що:
1) вона не вводила відповідну продукцію в обіг;
2) з урахуванням усіх обставин відповідна продукція після введення її в обіг стала такою, що становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, внаслідок дій або бездіяльності інших осіб чи непереборної сили;
3) відповідна продукція становить ризик внаслідок додержання виробником вимог законодавства чи виконання обов`язкових для нього приписів державних органів;
4) у випадку виробника комплектуючого виробу чи складової частини продукції ризик (невідповідність) продукції встановленим вимогам виник (виникла) внаслідок конструкції готової продукції, до якої входить цей виріб чи складова частина, або інструкцій, даних такому виробнику виробником готової продукції.
Розповсюджувач продукції не несе відповідальності, встановленої ст. 44 цього Закону, якщо доведе, що:
1) продукція стала такою, що становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, внаслідок недодержання іншим розповсюджувачем умов її зберігання, за умови, що інший розповсюджувач такої продукції може бути встановлений;
2) продукція, що поставлена ним, відповідає встановленим вимогам, але незважаючи на це становить ризик.
Правові та організаційні засади введення в обіг в Україні нехарчової продукції і забезпечення її безпечності установлює Закон України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2010 року № 2736-VI (далі - Закон № 2736-VI).
Статтею 1 Закону № 2736-VI визначено, що: виробник це:
фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію;
уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України);
імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні);
ланцюг постачання продукції - послідовність суб`єктів господарювання, які забезпечують постачання продукції від виробника до споживача (користувача);
небезпечна нехарчова продукція - будь-яка продукція, що не відповідає визначенню терміна "безпечна нехарчова продукція", зазначеному у цій статті;
постачання продукції - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу права власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2736-VI дія цього Закону поширюється на всю продукцію, стосовно якої технічними регламентами не встановлено спеціальні вимоги щодо забезпечення її безпечності, за винятком видів продукції, зазначених у ч. 3 цієї статті.
Виробники зобов`язані вводити в обіг лише безпечну продукцію (ст. 4 Закону №2736-VI).
Частиною 1 ст. 5 Закону №2376 встановлено, що продукція вважається безпечною, якщо вона відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції, встановленим законодавством.
Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону № 2736-VI доказом безпечності продукції є її відповідність національним стандартам, що гармонізовані з відповідними європейськими стандартами. Перелік таких гармонізованих національних стандартів формується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації. Цей перелік станом на 1 січня щороку оприлюднюється шляхом його опублікування у друкованому засобі масової інформації центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації (у разі його відсутності - у друкованому засобі масової інформації, визначеному цим органом) та шляхом розміщення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації.
Державний ринковий нагляд за додержанням виробниками та розповсюджувачами продукції загальної вимоги щодо безпечності продукції забезпечується шляхом здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції при її ввезенні на митну територію України (ч. 1 ст. 11 Закону №2736-VI).
Відповідно до акту перевірки, спірних рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів та оскаржуваної постанови відповідача, вбачається, що Відділом Укртрансбезпеки у Запорізькій області встановлено відсутність документації, яка має супроводжувати продукцію та відсутність сертифіката відповідності на Сайлентблок переднього важеля LE.MA, 2597.08, IC-A8EC1E, що є порушенням п.1.2, 1.3 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України №521 від 17.08.2012 (далі - Порядок).
Порядок визначає механізм затвердження конструкції колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) категорій M, N, O, L, нових частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах (далі - обладнання) відповідно до вимог Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року (далі - Угода). (п.1.1. Порядку).
Відповідно до п. 1.2, 1.3 Порядку на кожен КТЗ або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.
На кожен новий КТЗ або партію обладнання, які відповідають вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на КТЗ, що були у користуванні, сертифікат відповідності видають уповноважені органи або органи із сертифікації, акредитовані відповідно до законодавства, призначені Міністерством інфраструктури України.
Згідно з п.12.4 Порядку введення в обіг обладнання допускають за наявності сертифіката відповідності обладнання, який додають до кожної партії обладнання.
За приписами ч. 2 ст. 45 Закону України від 15.01.2015 № 124-VIII «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» результати оцінки відповідності (протоколи випробувань, документи про відповідність тощо) вимогам технічних регламентів, проведеної в інших державах, визнаються і приймаються в Україні згідно з положеннями чинних міжнародних договорів України, які передбачають взаємне визнання результатів оцінки відповідності.
Так, суд зауважує, що згідно з преамбулою Наказу Мінінфраструктури від 17.08.2012 № 521 вказано, що він прийнятий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 № 738 "Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання" (далі - Постанова №738).
У Постанові КМУ №738 указано, що вона прийнята з метою виконання Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року (далі - Угода), адаптації законодавства України у сфері забезпечення безпеки експлуатації транспортних засобів до законодавства Європейського Союзу та до законодавчого врегулювання.
Підпунктом 1-1 п. 1 Постанови № 738 установлено, що надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення (далі - обладнання), вимоги щодо типу яких встановлені прийнятими до застосування в Україні єдиними технічними приписами (Правилами Європейської Економічної Комісії Організації Об`єднаних Націй, що є додатками до Угоди), дозволяється за наявності: маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Угоди): або маркування знаком офіційного затвердження типу Європейського Союзу, нанесеного відповідно до вимог директив та регламентів Європейського Союзу, що встановлюють технічні приписи для обладнання; або інформації про сертифікат типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди (зокрема України); або інформації про сертифікат Європейського Союзу про затвердження типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий уповноваженим органом держави - члена Європейського Союзу.
Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019 "Деякі питання дерегуляції господарської діяльності" (далі - Постанова № 367) внесені зміни до Постанови № 738 та, зокрема, скасовано вимогу отримання в Україні сертифікату типу або сертифікату відповідності, виданого уповноваженим органом України для автозапчастин, що були офіційно затверджені за типом конструкції у країнах ЄС або в одній із Договірних Сторін Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів (Женевська Угода 1958 року).
Законом України № 1448-ІІІ від 10.02.2000 Україна приєдналася до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, підписаної 20 березня 1958 року в м. Женеві, з поправками 1995 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Цим Україна заявила про намір застосовувати на своїй території Правила ЄЕК ООН, які є додатком до Женевської Угоди 1958 року і містять відповідні технічні приписи.
Відповідно до ст. 1 Женевської Угоди 1958 року для цілей цієї Угоди термін «офіційне затвердження за типом конструкції на підставі Правил» вказує на адміністративну процедуру, через яку компетентні органи Договірної Сторони після проведення необхідних перевірок заявляють, що транспортний засіб, предмети обладнання або частини, подані виготовлювачем, відповідають приписам цих Правил. Надалі виготовлювач засвідчує, що всі транспортні засоби, предмети обладнання та частини, що з`явились на ринку, були виготовлені у повній відповідності до офіційно затвердженого типу.
Згідно із ст. 2 Угоди кожна Договірна Сторона, що застосовує Правила, головним чином через офіційне затвердження за типом конструкції, надає офіційні затвердження за типом конструкції і знаки офіційного затвердження, описані в будь-яких Правилах, для цих типів колісних транспортних засобів, предметів обладнання або частин, на які поширюються ці Правила, за умови, що вона має технічну компетенцію і задоволена заходами по забезпеченню відповідності цього виробу офіційно затвердженому типу, як передбачено в Додатку 2. Кожна Договірна Сторона, що застосовує Правила через офіційне затвердження за типом конструкції, відмовляє в наданні офіційних затверджень за типом конструкції і знаків офіційного затвердження, на які поширюються ці Правила, якщо згадані вище умови не виконані.
Статтею 3 Женевської Угоди 1958 року встановлено, що колісні транспортні засоби, предмети обладнання або частини, стосовно яких будь-яка Договірна Сторона надала офіційне затвердження за типом конструкції відповідно до статті 2 цієї Угоди і які були виготовлені або на території Договірної Сторони, що застосовує ці Правила, або на території іншої країни, і вказаної Договірною Стороною, яка належним чином офіційно затвердила типи колісних транспортних засобів, предметів обладнання або частин, що розглядаються, вважатимуться такими, що відповідають законодавству всіх Договірних Сторін, що застосовують зазначені Правила через офіційне затвердження за типом конструкції.
У разі офіційного затвердження типу обладнання або частин згідно з Правилами ЄЕК ООН орган затвердження Договірної сторони Женевської угоди 1958 видає повідомлення про офіційне затвердження за типом конструкції, яке визнається усіма Договірними сторонами. Це надає право виробнику маркувати знаком офіційного затвердження «Е» кожен предмет обладнання та/або частину, що належать до офіційно затвердженого типу. Водночас Женевська угода 1958 передбачає можливість перевірки чинності наданих затверджень типу шляхом комунікації між органами затвердження Договірних сторін.
Постанова Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 №738 має вищу юридичну силу за наказ Мінінфраструктури від 17.08.2012 №521, норми якого не приведені у відповідність до Постанови КМУ №738.
Таким чином, надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення, може здійснюватися на підставі маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року/директив та регламентів Європейського Союзу або інформації про сертифікат типу обладнання, виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди /держави члена Європейського Союзу, що встановлено Постановою №738.
У силу вимоги ст. 1. Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності надання на ринку» будь-яке платне або безоплатне постачання продукції для розповсюдження, споживання чи використання на ринку України в процесі здійснення господарської діяльності.
Тобто, зазначена вище норма постанови КМУ № 738 декларує, що для надання на ринку України частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах достатньо лише маркування знаком офіційного затвердження типу, нанесеного відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року або інформації про сертифікат типу, виданий компетентним органом Договірної Сторони Угоди (зокрема України), якщо відповідне маркування не наноситься.
Отже, суд зазначає, що вказана норма покладає обов`язок на орган ринкового нагляду при перевірці встановити наявність щодо продукції однієї з перелічених вище вимог. Якщо відсутнє відповідне маркування - запитується інформація про сертифікат типу обладнання, і навпаки.
Однак, органом ринкового нагляду в акті перевірки не встановлено та суду не доведено невідповідність характеристик продукції відповідним вимогам, встановленим постановою КМУ № 738 та Женевською Угодою 1958 року для надання їх на ринку. Не встановлено відсутність як одночасно і відповідного маркування і Інформації про сертифікат типу обладнання.
Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачем до закінчення перевірки характеристик продукції були надані витребувані відповідачем документи, що встановлено судовим розглядом та підтверджено матеріалами справи.
Зокрема, відповідачу надано позивачем сертифікат відповідності партії компонентів від 15.08.2025 №UA.011.01993-25, який не взятий до уваги, оскільки за формою та змістом не відповідає додатку 9 до Порядку № 521. Відповідачем зазначено, що продукція не відповідає п. 1.2 та 1.3 Порядку № 521.
Однак, такі твердження відповідача є незаконними та необґрунтованими, мають формальний загальний характер з надуманих підстав та не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.
Судом встановлено, що сертифікат відповідності партії компонентів UA.011.01993-25 виданий ТОВ «ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ ООВ», яке відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 06.03.2018 №105 призначено органом із сертифікації для індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, партій частин та обладнання.
Згідно з п. 7.5. Порядку виробник КТЗ видає сертифікати відповідності обладнання на партію обладнання, що зазначено в пункті 3.24 розділу III цього Порядку, з посиланням на сертифікат типу.
При цьому на партію обладнання видають один сертифікат відповідності обладнання (незалежно від кількості найменувань продукції і типів у партії обладнання), у графі «2. Найменування продукції і тип(и)» якого наводять посилання на документ, згідно з яким партію виготовлено чи ввезено в Україну.
Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку, що позивач діяв на підставі документів, виданих компетентними державними органами чи підприємствами, тому не мав підстав сумніватися в їх дійсності, оскільки не міг об`єктивно знати про недійсність або неналежність виданих документів, а державні органи зобов`язані забезпечувати належне оформлення та дійсність виданих ними документів.
Водночас, суд зауважує на те, що відслідкувано ланцюг постачання від постачальника ТОВ «INTER CARS UKRAINE».
Таким чином, доводи відповідача про ненадання позивачем відповідних документів щодо походження і введення в обіг продукції спростовується матеріалами справи та не відповідають дійсності.
При цьому, суд зауважує, що Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 19.04.2019 № 667 затверджена форма Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
Відповідно до вимог вказаного наказу та ч. 7 ст. 33 Закону №2735-VI, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів повинне містити, зокрема зміст обмежувального (корегувального) заходу та пов`язані з ним дії, що має виконати суб`єкт господарювання.
Тобто, усунення порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанту поведінки), яких слід вжити суб`єкту господарюванню для усунення порушень. Відповідно орган перевірки несе імперативний обов`язок визначити конкретний спосіб усунення порушення. Зазначення конкретних дій у рішенні, які має вчинити суб`єкт господарювання слугує не лише досягненню основних завдань державної політики у сфері забезпечення безпечності нехарчової продукції, а й однакового розуміння норм законодавства з метою його дотримання як суб`єктом господарювання, так і органом ринкового нагляду.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 11.02.2025 у справі №340/1859/22.
Встановлені обставини справи в їх сукупності свідчать, що відповідач, приймаючи спірні рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та відповідно спірну постанову про накладення штрафу діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, встановлені чинним законодавством. Вказані рішення не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, є необґрунтованими, безпідставними, а отже протиправними і такими, що підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст.143 КАС України).
У силу вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51; код ЄДРПОУ 39816845) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 8) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про вжиття до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обмежувальних (корегувальних) заходів від 15.08.2025 № 08/25/01 та від 15.08.2025 №08/25/02.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.02.2026 № АР 001-26 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34000,00 грн.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 3194,88 грн. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя І.В. Батрак