Справа № 560/18402/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

08 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Ю АР Ді Українські Дороги" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ 089826 від 10.09.2025 року, винесеної начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, відносно Акціонерного товариства «Ю АР ДІ Українські дороги», відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального права, оскільки АТ «Ю АР ДІ Українські дороги» не є автомобільним перевізником у розумінні ст. 1, 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо зафіксованого перевезення. Перевірений транспортний засіб MAN TGX (д.н.з. НОМЕР_1 ) з напівпричепом BODEX (д.н.з. НОМЕР_2 ) належав на праві власності ТОВ «Дорожні машини», а водій, який здійснював рейс ( ОСОБА_1 ), є офіційним працівником саме цього товариства. Крім того, перевезення виконувалось на підставі договору, укладеного між ТОВ «Дорожні машини» (Перевізник) та ТОВ «Вітагро Енерджі» (Замовник).
Представник звертає увагу, що контроль здійснювався виключно документально на підставі товарно-транспортної накладної № 78 від 20.08.2025. Проте вказана ТТН містить суттєві вади: одиниця виміру маси вказана некоректно («39920» без належного визначення в тонах, або з викривленням даних), у ній відсутні прізвища та підписи відповідальних осіб АТ «Ю АР ДІ», а також міститься відбиток штампу ТОВ «Дорожні машини». Відтак цей документ не є належним та допустимим доказом участі АТ «Ю АР ДІ» у господарській операції.
Позивач наголошує, що жодного відношення до подій та транспортного засобу не має, акт перевірки відносно товариства складено помилково, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні). Витребувано у Державної служби України з безпеки на транспорті належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для прийняття постанови №ОПШ 089826 від 10.09.2025 року.
Ухвалою суду від 16.12.2025 заяву акціонерного товариства "Ю АР Ді Українські Дороги" про забезпечення позову в адміністративній справі №560/18402/25 задоволено. Зупинено стягнення на підставі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу ОПШ 089826 від 10.09.2025, яка перебуває на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, до набрання судовим рішенням законної сили у справі №560/18402/25.
Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Представник зазначає, що оскаржувана постанова № ОПШ 089826 від 10.09.2025 року прийнята правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України. 
Так, рейдова перевірка транспортного засобу MAN (д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_3 ) під керуванням водія ОСОБА_1 здійснювалася 20.08.2025 року відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку № 1567 на підставі офіційного направлення. За результатами перевірки складено Акт № ОАР 068170, у якому зафіксовано перевищення вагових параметрів: згідно з даними товарно-транспортної накладної (ТТН) повна маса автомобіля становила 39,92 тонни при дозволених для доріг місцевого значення 24 тоннах. Це на 66,3 % перевищує встановлену норму та підпадає під відповідальність за абз. 17 ч. 1 ст. 60 вказаного Закону (перевищення норм понад 30%). 
Відповідач наголошує, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, уповноважений орган встановлює особу автомобільного перевізника виключно на підставі тих документів, які водій транспортного засобу надає контролюючому органу безпосередньо в момент виявлення порушення на місці зупинки. Відповідно до ТТН, пред`явленої водієм під час проведення перевірки 20.08.2025 року, автомобільним перевізником було чітко зазначено саме АТ «Ю АР Ді Українські Дороги». Надання позивачем будь-яких інших документів (договорів, листів тощо) після завершення перевірки або безпосередньо до суду не спростовує факт вчинення порушення та не може свідчити про протиправність дій контролюючого органу. Формування пакета документів має завершуватися до початку руху, а обов`язок надати беззаперечну інформацію про перевізника на місці зупинки покладено на водія. Оскільки на момент контролю єдиним джерелом інформації була ТТН із реквізитами позивача, штраф обґрунтовано накладено саме на АТ «Ю АР Ді Українські Дороги». 
Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд повністю відмовити в їх задоволенні. 
Позивач подав відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується із запереченнями відповідача, наведеними у відзиві, та зазначає, що відповідно до Порядку № 590, посадові особи Укртрансбезпеки зобов`язані вмикати портативний відеореєстратор під час рейдових перевірок (зокрема під час зупинення ТЗ, спілкування з водієм та фіксування порушення). Проте відповідач не додав до матеріалів справи відеозапис з місця перевірки від 20.08.2025. За відсутності відеофіксації відповідач не довів, що ним вживалися заходи щодо опитування водія для встановлення дійсного перевізника або перевірки наявності інших документів на місці зупинки. Матеріалами справи, зокрема договором перевезення № ДМ-01/12/22-ВЕ, належно оформленою ТТН № 106 від 20.08.2025, актом наданих послуг № 1848, трудовими та реєстраційними документами ТОВ «Дорожні машини») прямо підтверджується, що АТ «Ю АР ДІ» не має жодного відношення до вказаного рейсу. Офіційна відповідь ТОВ «Дорожні машини» від 10.10.2025 № 10-10-1 повністю спростовує обставини, які стали підставою для накладення штрафу. Позивач зауважує, що посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду щодо визначення перевізника суто за документами на місці зупинки є неспроможними. Висновки судів щодо застосування норм права не можуть сприйматися контролюючим органом як настанова чи виправдання для ігнорування реальних обставин справи та уникнення обов`язку ретельно з`ясовувати дійсного суб`єкта правопорушення під час розгляду справи.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких відхиляє доводи позивача, наведені у відповіді на відзив, та наполягає на правомірності оскаржуваної постанови № ОПШ 089826 від 10.09.2025 року. Відповідач зазначає, що дійсний перевізник встановлюється контролюючим органом виключно на підставі тих документів, які водій пред`являє безпосередньо в момент фіксації порушення на місці зупинки. Оскільки на момент рейдової перевірки 20.08.2025 року згідно з наявною у водія ТТН перевізником було визначено АТ «Ю АР Ді Українські Дороги», Укртрансбезпека мала всі законні підстави для притягнення товариства до відповідальності.
Матеріали проведеного документального контролю, зокрема, Акт перевірки № ОАР 068170 та Акт про перевищення вагових параметрів № 005557, є офіційними документами та самостійними носіями доказової інформації, які повною мірою підтверджують факт вчинення правопорушення - перевищення повної маси ТЗ на 66,3 % на дорозі місцевого значення. Будь-які цивільно-правові угоди, договори перевезення, внутрішні накази чи інші ТТН, які не перебували у водія на руках під час поїздки, а були надані позивачем згодом або безпосередньо до суду, не спростовують зафіксованого факту порушення вагових норм на момент контролю.
На підставі викладеного відповідач вважає, що доводи відповіді на відзив є безпідставними, а оскаржувана постанова є законною та скасуванню не підлягає.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
15 серпня 2025 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті видано направлення на рейдову перевірку № 002616. 
20 серпня 2025 року о 11 год. 45 хв. у Хмельницькій області на автомобільній дорозі місцевого значення О-230411 (50 метрів від автомобільної дороги Р-50) посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі вказаного направлення проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN TGX, державний номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом BODEX KIS3B, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . 
Під час проведення перевірки водієм транспортного засобу для контролю було надано товарно-транспортну накладну № 78 від 20.08.2025 року. Відповідно до змісту вказаної ТТН, автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником зазначено Акціонерне товариство «Ю АР ДІ Українські дороги», а вантажоодержувачем - ТОВ «Вітагро Енерджі». Водночас на вказаному документі містився відбиток штампу з реквізитами ТОВ «Дорожні машини». 
За результатами документального габаритно-вагового контролю посадовою особою відповідача встановлено, що повна маса транспортного засобу згідно з даними ТТН становила 39,92 тонни. Оскільки нормативно дозволена маса для автомобільних доріг місцевого значення становить 24 тонни, контролюючим органом зафіксовано перевищення встановлених вагових параметрів на 15,92 тонни, що становить 66,3 % від дозволеної норми. 
На підставі виявленого порушення старшим державним інспектором складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт № ОАР 068170 від 20.08.2025 року, а також Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 005557 від 20.08.2025 року. У цих документах зафіксовано порушення вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (перевищення габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу). 
10 вересня 2025 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, за результатами розгляду справи про адміністративно-господарське правопорушення, відносно АТ «Ю АР ДІ Українські дороги» винесено постанову № ОПШ 089826. Вказаною постановою за порушення, передбачене абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до товариства застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 51 000,00 грн.
Позивач, вважаючи спірну постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд враховує таке.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Статтею 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, у тому числі, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільним перевізником вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.
Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-ІІІ встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланової і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з приписами наведеного Порядку №1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспорті засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103.
Згідно п. 8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже, із наведених приписів чинного законодавства у сфері державного контролю на автомобільному транспорті видно, що відповідачу, його територіальним органам, а відповідно, і їх посадовим особам надані повноваження на проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Абзацом 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).
Пунктами 3, 4 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до пункту 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (підпункт 5-1 пункту 2 Порядку № 879).
Точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті (підпункт 11 пункту 2 Порядку № 879).
Тобто зазначеними нормами закону не передбачено обов`язку проведення габаритно-вагового контролю виключно у спосіб зважування транспортного засобу при наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.01 р. № 1306 (далі - ПДР), визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:
а) зовнішніх габаритів: - ширина 2,6 м, а для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м; - висота від поверхні дороги - 4 м, а для транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою, Національною поліцією - 4,35 м; - довжина вантажного автомобіля - 12 м, автопоїзда - 22 м, автомобіля (тягача) з напівпричепом - 18,75 м, маршрутного транспортного засобу - 18,75 м; автопоїзд - 22 м.
б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль для доріг державного значення 18 т, для доріг місцевого значення 14 т, трьохвісний автомобіль 25 т (26 т)* / 21 т, чотирьох вісний автомобіль 32 т / 24 т, чотирьох вісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т / 24 т, Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т / 24 т, двовісний автомобіль (тягач) з трьох вісним напівпричепом 40 т / 24 т, трьох вісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьох вісним напівпричепом 40 т / 24 т, двовісний автомобіль (тягач) з трьох вісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т / 24 т, трьох вісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьох вісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т / 24 т, Автопоїзди: двовісний або трьох вісний автомобіль з двовісним або трьох вісним причепом 40 т / 24 т, _
в) навантаження на вісь: На одинарну вісь для доріг державного значення 11,5 т, для доріг місцевого значення 7 т, На здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 т / 7 т, від 1 до 1,3 метра 16 т / 10 т, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т / 10,5 т, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 т / 11,5 т, від 1,3 до 1,8 метра чотирьох вісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 т / 11,5 т, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т / 11,5 т, На строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т / 13 т, понад 1,3 до 1,4 метра 24 т / 14 т.
Разом з цим, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Отже участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, зовнішні габарити транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Матеріалами справи підтверджено, що у цих правовідносинах посадовими особами відповідача здійснено документальний габаритно-ваговий контроль, а тому, перевищення вагових обмежень повинно підтверджуватись документально.
Судом встановлено, що 20 серпня 2025 року під час рейдової перевірки водій транспортного засобу MAN TGX (д.н.з. НОМЕР_1 ) з напівпричепом BODEX (д.н.з. НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 надав контролюючому органу товарно-транспортну накладну № 78 від 20.08.2025, у якій автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником зазначено АТ «Ю АР ДІ Українські дороги», а вантажоодержувачем - ТОВ «Вітагро Енерджі». Повна маса транспортного засобу згідно з даними цієї ТТН становила 39,92 тонни, що перевищує нормативно дозволену масу для автомобільних доріг місцевого значення (24 тонни) на 15,92 тонни, або на 66,3 %. 
Суд зазначає, що зафіксоване перевищення вагових параметрів є значним (понад 30 % від норми) та беззаперечно підпадає під склад правопорушення, передбаченого абзацом 17 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. 
Цей факт позивачем фактично не спростовано. АТ «Ю АР ДІ» не подало жодних доказів того, що транспортний засіб мав відповідний спеціальний дозвіл на перевищення встановлених вагових параметрів на дорозі місцевого значення О-230411, або що вага вантажу відповідала встановленим нормам.
Щодо доводів позивача про те, що АТ «Ю АР ДІ Українські дороги» не є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ стосовно зафіксованого перевезення, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 48 Закону №2344-III установлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: 1) для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; 2) для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила №363), товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Згідно з пунктом 11.1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
При цьому суд зауважує, що законодавство покладає на водія транспортного засобу обов`язок дотримуватися Правил дорожнього руху, вимог безпеки руху, а також Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі - Правила № 363, зі змінами та доповненнями).
Так, відповідно до п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.
Згідно з п. 2.4-1 ПДР у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.
За змістом положень Глави 8 Правил № 363 виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України (п. 8.21). Вантажовідправник на вимогу водія зобов`язаний усунути виявлені недоліки в укладанні вантажу (п. 8.22).
Отже, перевізник особисто несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, здійснюючи перевезення вантажу, зобов`язаний дотримуватися максимально дозволеної фактичної маси транспортного засобу, враховуючи при цьому як специфіку вантажу, так і маршрут, за яким буде здійснюватися перевезення.
Судом встановлено, що єдиним документом, пред`явленим водієм ОСОБА_1 посадовим особам Укртрансбезпеки в момент рейдової перевірки 20.08.2025, була ТТН № 78, у якій автомобільним перевізником зазначено саме АТ «Ю АР ДІ Українські дороги». Жодних інших документів, які б свідчили про іншого перевізника, водієм надано не було. Визначення особи автомобільного перевізника є ключовим для притягнення до адміністративно-господарської відповідальності. 
Верховний Суд у своїй сталій практиці, зокрема, у постановах від 06.09.2023 у справі № 120/5064/22, від 16.08.2023 у справі № 160/12371/22, від 14.11.2024 у справі № 440/8156/23) неодноразово наголошував, що уповноважений орган встановлює особу автомобільного перевізника виключно на підставі тих документів, які водій транспортного засобу пред`являє контролюючому органу безпосередньо в момент виявлення порушення на місці зупинки. 
Зазначена правова позиція ґрунтується на тому, що саме сукупність документів, наявних у водія під час перевезення, є єдино можливою об`єктивною підставою для ідентифікації суб`єкта правовідносин у момент вчинення правопорушення. Суд погоджується з наведеною позицією та вважає, що покладення на контролюючий орган обов`язку встновлювати фактичні господарські зв`язки між суб`єктами підприємницької діяльності на підставі документів, яких не було під час перевірки, суперечило б принципу оперативності та ефективності державного контролю на автомобільному транспорті. Формування пакету транспортних документів є обов`язком перевізника та/або вантажовідправника і має бути завершено до початку перевезення. Посилання позивача на те, що фактично перевезення здійснювалось ТОВ «Дорожні машини» на підставі договору з ТОВ «Вітагро Енерджі», що транспортний засіб належить ТОВ «Дорожні машини» та що водій є його працівником, суд відхиляє з таких міркувань. 
Так, жоден із зазначених документів (договір перевезення, ТТН № 106, акт наданих послуг, трудові документи водія) не був наявний у водія під час перевірки та не пред`явлений контролюючому органу. В той же час, відповідальність за правильність оформлення транспортної документації, яка пред`являється під час перевезення, лежить на перевізнику та вантажовідправнику. Якщо у водія перебувала ТТН, що ідентифікує перевізником АТ «Ю АР ДІ Українські дороги», незалежно від того, чи відповідало це дійсним договірним відносинам між суб`єктами господарювання, саме це товариство несе публічно-правову відповідальність за порушення, вчинені під час відповідного рейсу. Наявність на ТТН штампу ТОВ «Дорожні машини» та відсутність підписів відповідальних осіб АТ «Ю АР ДІ» є наслідком неналежного оформлення документів самими учасниками господарської операції, а не підставою для звільнення від відповідальності особи, прямо визначеної перевізником у пред`явленому під час перевірки документі.
Щодо доводів позивача про вади ТТН № 78 від 20.08.2025 суд зазначає таке. 
Відповідно до вимог статті 48 Закону № 2344-III документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є ТТН.
Згідно з пунктом 11.1 розділу 11 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Відповідно до абзацу 2 пункту 11.1. Глави 11 Правил № 363 товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Частиною третьою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає обов`язкові реквізити автомобільного перевізника та вантажоодержувача, зокрема, повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) та код платника податків згідно з ЄДРПОУ або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення.
Так, інформацію про перевізника та/або експедитора має бути зазначено в товарно-транспортній накладній. Проте загальними нормами Правил № 363 визначено, що товарно-транспортна накладна - документ на вантаж, а не документ, який визначає автомобільного перевізника. Отже, чинним законодавством визначено істотні дані, що має містити ТТН, зокрема, найменування та код ЄДРПОУ автоперевізника та вантажоодержувача.
Таким чином, документи, які передбачені Правилами № 363, у тому числі товарно-транспортна накладна, є документами, які підтверджують факт передавання, перевезення придбаних та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару). Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 11.3 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. Пунктом 11.4 Правил № 363 регламентовано, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. Таким чином, водій після отримання вантажу перевіряє оформлення ТТН та підписує її.
Позивач стверджує, що вказана ТТН № 78 від 20.08.2025 не є належним і допустимим доказом участі АТ «Ю АР ДІ» у господарській операції, оскільки: одиниця виміру маси вказана некоректно (« 39920» без чіткого зазначення тонн); відсутні прізвища та підписи відповідальних осіб позивача; на документі міститься штамп ТОВ «Дорожні машини». 
Суд не погоджується з цими доводами, оскільки відповідно до абзацу 2 пункту 11.1 Правил № 363 товарно-транспортна накладна може оформлюватись без дотримання типової форми за умови наявності в ній обов`язкової ідентифікаційної інформації. Зі змісту ТТН № 78, дослідженої судом, достовірно можливо встановити найменування перевізника (АТ «Ю АР ДІ Українські дороги»), найменування вантажоодержувача (ТОВ «Вітагро Енерджі»), найменування та вагу вантажу (значення 39920, що очевидно відповідає 39,920 тонни, тобто повній масі транспортного засобу), марку та реєстраційний номер транспортного засобу і напівпричепа, пункти навантаження та розвантаження. 
Отже, вади в оформленні ТТН (некоректне зазначення одиниці виміру, відсутність підписів представників позивача) є недоліками, допущеними при складанні документа, проте ці недоліки не перешкоджають ідентифікації перевізника та встановленню вагових параметрів вантажу, що є визначальним для цілей габаритно-вагового контролю. 
Крім того, суд звертає увагу, що наявність штампу ТОВ «Дорожні машини» за відсутності будь-яких заперечень водія щодо змісту ТТН під час перевірки, навпаки, свідчить про наявність між цими суб`єктами певних господарських відносин, проте не змінює того факту, що в полі «Перевізник» зазначено саме АТ «Ю АР ДІ». Відповідальність за правильність заповнення відповідних граф ТТН несе особа, що виступає вантажовідправником, яким у тій самій накладній також зазначено АТ «Ю АР ДІ Українські дороги». Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання ТТН № 78 від 20.08.2025 недопустимим доказом, оскільки не встановлено істотних порушень закону, які у силу статті 74 КАС України перешкоджали б встановленню обставин у цій справі.
Стосовно доводів позивача про ненадання відповідачем відеозапису перевірки суд зазначає таке.
Позивач стверджує, що відповідач не виконав вимог Порядку № 590 щодо обов`язкового ввімкнення портативного відеореєстратора під час рейдової перевірки, а тому не довів, що посадові особи Укртрансбезпеки вживали заходів для встановлення дійсного перевізника або перевіряли наявність інших документів.
Суд відхиляє такі доводи, оскільки можлива відсутність відеозапису є процедурним недоліком, який у конкретних обставинах справи не впливає на правомірність постанови по суті, оскільки факт надання водієм ТТН № 78 з даними про АТ «Ю АР ДІ» як перевізника підтверджується Актом перевірки № ОАР 068170 та Актом про перевищення вагових параметрів № 005557 - офіційними документами, складеними уповноваженими посадовими особами. Ці документи є самостійними носіями доказової інформації. 
Також суд наголошує, що обов`язок водія пред`явити всі наявні документи, на підставі яких здійснюється перевезення, закріплений у частині першій статті 48 Закону № 2344-ІІІ та пункті 2.4-1 ПДР. Якщо водій мав при собі інші документи, що свідчили б про іншого перевізника, він був зобов`язаний пред`явити їх під час перевірки. Відсутність таких документів у водія не може покладати на контролюючий орган додатковий обов`язок їх розшуку.
Суд зауважує, що формальне процедурне порушення (якщо таке й мало місце) не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення, якщо воно не вплинуло на з`ясування обставин правопорушення.
Судом також враховується, що матеріали справи містять повідомлення Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, підписане в.о. начальника Відділу Олександром Гречаником, зареєстроване за № 75591/42/24-25 від 26.08.2025 та направлене позивачу 27.08.2025, яким АТ «Ю АР ДІ Українські дороги» було запрошено на розгляд справи про порушення, зафіксоване в Акті № 068170 від 20.08.2025. Розгляд справи було призначено на 10 вересня 2025 року о 10 годині за адресою: м. Хмельницький, вул. Соборна, 75. 
Таким чином, позивач був належним чином і своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративно-господарське правопорушення, що надавало йому реальну можливість особисто або через представника взяти участь у розгляді, надати пояснення, подати докази та заявити клопотання відповідно до прав учасника провадження, визначених статтею 28 Закону України «Про адміністративну процедуру». Проте АТ «Ю АР ДІ Українські дороги» таким правом не скористалося та представник товариства на розгляд справи не з`явився.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративно-господарської відповідальності за порушення абзацу 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваної постанови відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що при прийнятті вищевказаної постанови відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не підтверджено та не доведено належними доказами порушення відповідачем прав та інтересів позивача при прийнятті оспорюваної постанови, а тому відсутні підстави для її визнання протиправною та скасування.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У той же час, ч. 1 ст. 77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов`язок довести ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до вимог статті 139 КАС України підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Ю АР Ді Українські Дороги" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	Акціонерне товариство "Ю АР Ді Українські Дороги" (вул. Геологів, 2-Е,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29016 , код ЄДРПОУ - 03448860) 	
Відповідач:	Державна служба України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, 9,м. Київ,03150 , код ЄДРПОУ - 39816845) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський