ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/35376/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського адміністративного суду від 26 січня 2026 року (суддя Прудник С.В.) у справі №160/35376/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, за період 21.06.2013 року по 16.04.2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2013 рік” станом на 01 січня 2013 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2014 рік” станом на 1 січня 2014 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2015 рік” станом на 1 січня 2015 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2016 рік” станом на 01 січня 2016 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2017 рік” станом на 01 січня 2017 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” станом на 01 січня 2018 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2019 рік” станом на 01 січня 2019 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” станом на 01 січня 2020 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” станом на 01 січня 2021 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у період проходження Позивачем військової служби нарахування грошового забезпечення Відповідачем здійснювалося у заниженому розмірі, а саме: у період з 21.06.2013 по 16.04.2022 позивачу виплачувався посадовий оклад, оклад за військовим званням, інші щомісячні додаткові види 
грошового забезпечення та одноразові виплати, які обраховуються виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб без урахування їх оновлення на початку кожного календарного року, застосовуючи липень 2015 року, грудень 2015 року та грудень 2017 року, як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з встановленого факту порушення відповідачем права позивача на індексацію грошового забезпечення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник, зокрема, вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на заявлені позивачем вимог, які є взаємовиключними, оскільки індексація грошового забезпечення жодним чином не впливає на розмір посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, які зобов`язав перерахувати суд виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про державний бюджет на 2013-2022 роки.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2022 року позивача було виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. 
Як зазначає позивач у поданій до суду позовній заяві, у період проходження позивачем військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося у заниженому розмірі, а саме: у період з 21.06.2013 по 16.04.2022 позивачу виплачувався посадовий оклад, оклад за військовим званням, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові виплати, які обраховуються виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб без урахування їх оновлення на початку кожного календарного року, застосовуючи липень 2015 року, грудень 2015 року та грудень 2017 року, як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача.
На запит представника позивача Гамова В.В. від 10.11.2025 року, листом від 25.11.2025 року №225/56/1774 військова частина НОМЕР_1 повідомила про наступне. Фінансова-економічна служба військової частини НОМЕР_1 надає інформацію про розмір прожиткового мінімуму, тарифного коефіцієнту, який був застосований при розрахунку грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, інших щомісячних основних та додаткових видів за період проходження служби на ОСОБА_1 . Стосовно надання інформації за період з 21.06.2013р. по ЗІ.12.2015р. надати Вам не має можливості, оскільки особові картки грошового забезпечення військовослужбовця здані до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України по 31 грудня 2015 року включно. За необхідною Вам інформацією необхідно звернутись до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України ( адреса архіву: 02000 м. Київ , вул. Бориспільська, 16). Щодо розміру прожиткового мінімуму повідомляємо, що грошове забезпечення військовослужбовця складається з посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення надбавки, доплати, підвищення) та премії. Положення ст. 113 Конституції України, передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, а також указами Президента України та постанови Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Основоположними принципами діяльності Кабінету Міністрів України є дотримання верховенства права, законності, поділу державної влади, безперервності, колегіальності, солідарної відповідальності, відкритості та прозорості відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України “Про Кабінет Міністрів України” від 27.02.2014 № 794-VII. Відповідно до норм ч. ч. 1, 2, 4 ет.49 Закону України ’’Про Кабінет Міністрів України”, Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України як головний розробник Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 та Головний розпорядний не вніс зміни до вищезазначеної Постанови щодо перерахунку посадових окладів та окладів за військові звання до додатків 1 (з примітками) та 14(з примітками), тому немає підстав для перерахунку посадових окладів грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань/інших щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпєчення/одноразової грошової допомоги при звільненні, а саме розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт. Крім того, Наказ Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 26 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяких іншим особам”, а саме розділ 2 пункт 1: II. Посадові оклади. 1. Посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 12 і 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”(зі змінами) (далі - постанова № 704). Залишається на сьогодні без змін. Крім цього, повідомляємо, що згідно ст. 19 Конституцією України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України. Відповідно до ст.51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду забезпечення. Отже, зробити перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, інших щомісячних основних та додаткових видів за період з 01.01.2016р. по 16.04.2022р. 
До означеної відповіді представник відповідача додав довідки про грошове забезпечення за період з 01.01.2016р. по 31.07.2022р. на 7 аркушах.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача в питанні належного визначення грошового забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, суд першої інстанції задовольняючи позов, не звернув уваги на зміст та обсяг заявлених позивачем у цій справі вимог. 
У вказаному позові позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення індексації грошового забезпечення та зобов`язати відповідача перерахувати посадовий оклад та інші складові грошового забезпечення виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про державний бюджет на 2013-2022 роки. 
При цьому, жодних обгрунтувань щодо визначеного способу захисту права, позов не містить. Позивачем не було обгрунтовано, а судом не було мотивовано те, яким чином індексація грошового забезпечення може вплинути на розмір посадового окладу та інших складових грошового забезпечення, при цьому, вплинути в такій мірі, що виникає необхідність в перерахунку посадового окладу та інших складових грошового забезпечення виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про державний бюджет на 2013-2022 роки.
Суд першої інстанції не врахував того, що відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ №1078, індексація доходів є компенсаційною виплатою, яка жодним чином не впливає та не може вплинути на визначення розміру посадового окладу, та інших складових грошового забезпечення.
Отже, враховуючи те, що позов не містить будь-яких обгрунтувань заявлених позовних вимог, окрім посилань на норми права, що регулюють питання індексації доходів населення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необгрунтованість заявленого позову, що є підставою для відмови в його задоволенні.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі №160/35376/25 – скасувати та ухвалити нову постанову.
В задоволенні позову – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров