ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1706/26 Справа № 539/120/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токарєв А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: 
захисника Сірика А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Сірика А.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду м. Кам`янського від 11 березня 2026 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаної винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП, 

В С Т А Н О В И ЛА:
При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 05.01.2026 року а/д Київ – Харків – Довжанський МОЗ 191 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Lexus CT 200H» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Київ в напрямку м. Полтава, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралася з керуванням та скоїла наїзд на металевий відбійник. Внаслідок ДТП транспортний засіб та металевий відбійник отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.12.1. ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
05.01.2026 року а/д Київ – Харків – Довжанський МОЗ 191 км. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Lexus CT 200H» д.н.з. НОМЕР_1 , порушила п.1.5 ПДР України, а саме діяла таким чином, що створила небезпеку та завдала матеріальної шкоди, внаслідок чого здійснила наїзд на дорожній відбійник, чим пошкодила 20 м дорожньої споруди. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.139 КУпАП.
Постановою Заводського районного суду м. Кам`янського від 11 березня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП та накладено адміністративне стягнення з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 гривень, також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Сірик А.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для оскарження цієї постанови, оскільки справа судом першої інстанції була розглянута без участі ОСОБА_1 та її захисника, вказана постанова суду була ним отримана лише 13.03.2026 року, а 23.03.2026 року ним було подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2026 року була йому повернута у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження ухвали, також просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом на небезпечній швидкості. Не було встановлено фактів перевищення допустимої швидкості на зазначеній ділянці дороги чи неправильного вибору швидкості руху водієм. 
Також відсутні відео та/або фото докази, показання свідків чи спеціальних вимірювальних засобів, або проведені експертизи, які б підтверджували ознаки складу правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 рухалась по дорозі, на якій була ожеледиця та яка не була посипана спеціальними засобами, автомобіль почало заносити, через що вона втратила керування, внаслідок чого і відбулося зіткнення із металевим відбійником. Вказані обставини були зазначені на схемі місця ДТП.
Зазначає, що матеріали справи не містять докази несправного технічного стану автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 .
Стверджує, що пошкодження майна є обов`язковою умовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 пошкодила виключно власний транспортний засіб, не спричинивши пошкоджень іншим транспортним засобам, майну чи об`єктам, зазначеним у диспозиції ст. 124 КУпАП.
Будучи увідомленою про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про причини суд не увідомила, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено без її участі.
В суді апеляційної інстанції захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги захисника Сірика А.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 щодо поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, у зв`язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню, оскільки відповідно до матеріалів справи захисник Сірик А.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу вперше у встановлений десятиденний строк після отримання копії постанови.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
Як убачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:
- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №559447 від 05.01.2026 року, серії ЕПР1 №559471 від 05.01.2026 року, які за змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, складені уповноваженою особою та в порядку, передбаченому чинним законодавством України, дії посадової особи, що їх складала, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не оскаржувались;
- схемою ДТП, із зазначенням місця, часу, учасників події та її наслідків, в тому числі з зазначенням пошкоджень;
- письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 в яких вона підтверджує факт керування транспортним засобом Lexus CT200Н, д.н.з. НОМЕР_1 , на а/ш М-03 зі сторони Києва в бік Полтави та те, що під`їжджаючи до повороту, втратила керування через ожеледицю, внаслідок чого здійснила некерований рух та зіткнулася з відбійником.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Сам факт настання дорожньо-транспортної пригоди за обставин, встановлених у справі, а саме втрати керування транспортним засобом та здійснення наїзду на дорожній відбійник, свідчить про те, що водієм не було обрано такої швидкості руху, яка б забезпечувала постійний контроль над транспортним засобом з урахуванням наявної дорожньої обстановки та погодних умов.
Посилання захисника на відсутність доказів перевищення встановлених обмежень швидкості руху є безпідставними, оскільки диспозиція ст. 124 КУпАП та вимоги п. 12.1 ПДР України не пов`язують настання відповідальності виключно з фактом перевищення дозволеної швидкості. Безпечна швидкість руху є оціночною категорією та визначається з урахуванням конкретної дорожньої обстановки, погодних умов, стану дорожнього покриття та інших факторів, які можуть впливати на безпеку дорожнього руху.
Доводи апеляційної скарги про наявність ожеледиці на проїзній частині також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки саме такі дорожні умови покладають на водія обов`язок обирати швидкість руху та спосіб керування транспортним засобом таким чином, щоб забезпечити можливість постійного контролю за його рухом. Несприятливі погодні умови не звільняють водія від обов`язку дотримуватися вимог Правил дорожнього руху України та не виключають його відповідальності у разі втрати керування транспортним засобом.
Посилання на відсутність фото-, відеофіксації, показань свідків, висновків експертів чи даних спеціальних технічних засобів не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються сукупністю наявних у справі доказів, зокрема протоколами про адміністративні правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, матеріалами її оформлення та іншими доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсутність наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП. Як убачається з матеріалів справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Lexus CT 200H» д.н.з. НОМЕР_1 . Отже, наслідки, передбачені диспозицією ст. 124 КУпАП, у даному випадку настали.
Крім того, факт пошкодження дорожнього відбійника став підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності також за ч. 1 ст. 139 КУпАП, що додатково підтверджує наявність матеріальної шкоди, заподіяної дорожньому господарству.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться фактично до незгоди ОСОБА_1 з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права або про недоведеність вини.
З огляду на викладене, сукупність доказів у справі — схема місця ДТП, письмові пояснення та протокол про адміністративне правопорушення — є достатньою для висновку про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 12.1, 1.5 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дав належну оцінку доказам.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпосередньою причиною виникнення даного ДТП та його наслідків стало недотримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 п. 12.1, 1.5 ПДР України.
Таким чином, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив в судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та прийняв мотивоване законне рішення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.
У контексті вищенаведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - без задоволення. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА:
Поновити захиснику Сірику А.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , строк для подання апеляційної скарги на постанову Заводського районного суду м. Кам`янського від 11 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Сірика А.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду м. Кам`янського від 11 березня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м. Кам`янського від 11 березня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнаного винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП, – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.Є. Джерелейко