Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 707/618/26
Номер провадження2/711/2002/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю.,
відповідача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2026 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в інтересах якого діє представник за довіреністю Бурець Катерина Василівна, звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18 526,79 грн та судові витрати (вхідний №3042, а.с.1-6).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між ОСОБА_2 та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-211990913, забезпечений транспортним засобом за яким є автомобіль марки Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 .
11 листопада 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2023 року відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та 124 КУпАП.
Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулася потерпіла особа та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти.
На підставі страхового акту ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила потерпілій стороні виплату страхового відшкодування у розмірі 18 526,79 грн.
Згідно положень Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема у випадку якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. 
Оскільки відповідач після вчинення дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишила місце пригоди, то, як відповідальна за нанесення шкоди особа, повинна відшкодувати позивачу в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 18 526,79 грн.
Означені обставини стали підставою звернення ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до суду з позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача 18 526,79 грн в рахунок компенсації завданих збитків в порядку регресу та 2662,40 грн судового збору.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2026 року позовну заяву акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.64-65). 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 00 хв 24 квітня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.70-71).
Представник позивача за довіреністю Бурець К.В. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника Бурець К.В. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 31.03.2026 о 05 год 39 хв 09 сек (а.с.73 зворот, 75 зворот). Водночас представник позивача за довіреністю Бурець К.В., у п.3 прохальної частини позовної заяви від 18.02.2026, виявила волю на розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що вона не заперечує того факту, що дорожньо-транспортна пригода сталася з її вини. Проте розмір шкоди, визначений позивачем, є неспівмірним із обсягом ремонтних робіт, які необхідні були для відновлення пошкодженого автомобіля. Також відповідач у вступному слові просила суд врахувати, що вона офіційно працевлаштована, її щомісячний дохід становить 8000 грн, також вона має кредитні заборгованості, а також вона є сиротою і проживає одна, а відповідно позичити у кого-небуть кошти задля їх сплати позивачу відповідач змоги немає. У зв`язку з цим, відповідач просила суд, у випадку визнання обгрунтованими позовних вимог, розстрочити сплату боргу або зменшити її суму.
Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Оскільки позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не подав, тому суд, заслухавши думку відповідача ОСОБА_1 , яка не заперечила проти розгляду справи у відсутність уповноваженого представника позивача, постановив протокольну ухвалу про розгляд цивільної справи №707/618/26 у відсутність уповноваженого представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, а також процесуальну позицію відповідача, що висловлена під час проголошення вступного слова, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2023 у справі №711/4711/23 (провадження №3/712/1755/23), що набрала законної сили 28.08.2023, ОСОБА_1 було визнано винною у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень. У вказаній постанові судом встановлено, що 07.07.2023 о 19 год 00 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 по вул. Гагаріна,52 в м.Черкаси, не була уважною, не дотрималася бокового інтервалу та здійснила наїзд на припаркований автомобіль Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Також означеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишила у зв`язку з чим приймалися заходи до її розшуку (а.с.24-25).
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з цим, суд зробив висновок, що постанова Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17.08.2023 у справі №711/4711/23 (провадження №3/712/1755/23), що набрала законної сили 28.08.2023, підтверджує ті юридичні факти, що подія ДТП мала місце 07.07.2023 о 19 год 00 хв по вул. Гагаріна, 52, в м. Черкаси за участю транспортних засобів: автомобілів Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та припаркованого автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , а також підтверджує той факт, що відповідач ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди самовільно залишила у зв`язку з чим приймалися заходи до її розшуку; винним в означеній дорожньо-транспортній пригоді, у встановленому законом порядку, визнана відповідач у справі ОСОБА_1 . 
Також судом встановлено, що 11.11.2022 ОСОБА_2 уклав із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР-211990913), відповідно до умов якого забезпеченим є транспортний засіб марки Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 ; строк дії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: з 12.11.2022 до 11.11.2023; ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 160000 грн, франшиза становить 3200 грн (а.с.19).
Із відповіді Національної поліції України судом встановлено, що 07.07.2023 о 19.01 год по вул. Гагаріна, 52 в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобілів Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 ; також із означеного засобу доказування суд встановив, що працівниками НПУ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №040273, згідно якого ОСОБА_1 порушила п.13.1 та 2.10 «а» Правил дорожнього руху України (а.с.20-23).
Із пояснення потерпілого ОСОБА_3 , що надані останнім ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суд встановив, що близько 16.00 год 07.07.2023 він припаркував автомобіль Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 на стоянці поблизу будинку №52 по вул. Гагаріна в м. Черкаси та пішов у своїх справах. О 19.00 год був поряд на дитячому майданчику, почув свист гальм та звук зіткнення. Підбігши до свого авто, винуватця ДТП на місці не виявив, оскільки вона втекла з місця пригоди. Запам`ятавши номерний знак, потерпілий відразу зателефонував у поліцію (а.с.26-27). 
Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив акт огляду транспортного засобу Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 від 12.07.2023 та встановив, що бампер передній підлягає фарбуванню, крило переднє ліве підлягає ремонту і фарбуванню, двері передні ліві підлягають заміні і фарбуванню, ручка дверей передніх лівих підлягає фарбуванню, двері задні ліві підлягають ремонту і фарбуванню, дзеркало зовнішнє ліве підлягає заміні і фарбуванню та ковпак переднього лівого колеса підлягає заміні (а.с.30-31). Означені пошкодження візуально судом встановлені на підставі фототаблиці, що міститься на а.с.32-37.
Із ремонтної калькуляції №23-0804128 від 13.07.2023, що виконана за допомогою системи Audatex, суд встановив, що вартість ремонту транспортного засобу Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого під час ДТП, що мала місце 07.07.2023 і яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , становить 31 135,69 грн (а.с.38-41).
Також у судовому засіданні були безпосередньо судом досліджені страховий акт №230000804128 від 27.07.2023 та розрахунок суми страхового відшкодування №230000804128, зі змісту яких суд встановив, що розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» власнику автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 складає 18 526,79 грн (а.с.42-43, 44).
Згідно копії платіжної інструкції №ЗР062531 від 28.07.2023 суд встановив, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату відшкодування ОСОБА_4 згідно страхового акту №230000804128 від 27.07.2023 в сумі 18 526,79 грн (а.с.46).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі – Закон №1961) та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024 (далі – Закон №3720). Проте, оскільки дорожньо-транспортна пригода, цивільно-правові наслідки якої є предметом розгляду судом цивільної справи №707/618/26, мала місце 07 липня 2023 року, тому суд, керуючись п.1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3720, згідно якого цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року, дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин положень Закону №1961, який був чинним до 01.01.2025.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону №1961 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст.28 Закону №1961 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно з підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону №1961 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником.
Пунктом 2.10 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі – ПДР України), у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Як встановлено судом, відповідач, 07.07.2023, керуючи автомобілем Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 та перебуваючи біля будинку №52 по вул. Гагаріна в м. Черкаси, здійснила зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 , та залишила місце пригоди, пояснивши у письмових поясненнях, які адресовані ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що залишення місця пригоди було обумовлено тим, що вона злякалася (а.с.47-48). Крім того юридичний факт самовільного залишення відповідачем місце пригоди також судом встановлено на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2023 у справі №711/4711/23 (провадження №3/712/1755/23), що набрала законної сили 28.08.2023, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тобто в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів тому, що 07.07.2023, керуючи автомобілем Кіа Optima д.н.з НОМЕР_1 та перебуваючи біля будинку №52 по вул. Гагаріна в м. Черкаси, після скоєння зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 вона негайно зупинила керований транспортний засіб та залишилася на місці пригоди.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, Законом №1961 передбачений порядок стягнення коштів, виплачених страховиком у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій під час ДТП особі, а саме: шляхом подачі регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 , з вини якої сталася ДТП 07.07.2023 о 19 год 00 хв по вул. Гагаріна, 52 в м. Черкаси, негайно не зупинила транспортний засіб та не залишилася на місці пригоди, а тому на підставі положень ст.1191 ЦК України та п.п. «в» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону №1961 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», після виплати власнику пошкодженого транспортного засобу страхового відшкодування, що мало місце 28.07.2023, виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача щодо сплаченої суми страхового відшкодування, тобто в сумі 18 526,79 грн. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що розмір регресного відшкодування, який заявлений позивачем до стягнення з відповідача, на переконання останньої є завищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля є меншою, аніж 18526,79 грн, адже відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проте всупереч процесуальному обов`язку доведення заперечень проти позовних вимог відповідач не надала суду належних, допустимих та достовірних засобів доказування, які б у процесуальний спосіб спростовували розмір страхового відшкодування, що був визначений позивачем у зв`язку з пошкодженням з вини відповідача автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 .
Вирішуючи питання щодо можливості розстрочення виконання рішення суду, про що відповідач заявила під час проголошення вступного слова, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно з вимогами ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання судового рішення.
Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 (провадження №61-40258ав18).
Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у п.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 9901/598/19 (провадження № 11-440заі20), який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.
Згідно усного клопотання про розстрочення сплати боргу відповідач ОСОБА_1 обгрунтовує його тим, що вона офіційно працевлаштована, її щомісячний дохід становить 8000 грн, а також вона має кредитні заборгованості і є сиротою та проживає одна, а відповідно позичити у кого-небуть кошти задля їх сплати позивачу відповідач змоги немає.
Водночас процесуальний закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Отже, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому, рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.
У той же час, відповідачем ОСОБА_1 не надано до суду доказів, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, що суперечить ст. 435 ЦПК України. Відповідач належним чином не обґрунтувала підстави для розстрочення виконання рішення суду, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, незадовільного стану здоров`я, тощо.
За вказаних підстав, у задоволенні усного клопотання відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
Водночас суд звертає увагу відповідача ОСОБА_1 , що вона не позбавлена процесуального права на звернення до суду, який ухвалив судове рішення, із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення з наданням доказів існування обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, зокрема скрутного матеріального становища, незадовільного стану здоров`я тощо
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції №ЗР012701 від 27.01.2026 (а.с.14) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 згідно положень ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), які, згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. 22, 38 Закону Україну «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 244, 258, 264, 265, 267, 354, 355, 435 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 18 526 (вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок завданих збитків у порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складене 28 квітня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», код ЄДРПУО: 24175269, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко