ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6851/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 р. (суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі №280/6851/25 за позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення, прийняті Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків № 000/479/32-00-07-04-19 від 23.07.2025, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за листопад 2023 року на суму 2 688 873 грн., № 000/480/32-00-07-04-19 від 23.07.2025, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 400 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на свою незгоду із висновками податкової перевірки, відсутність порушень податкового законодавства. Позивач оприбуткував продукцію власного виробництва, яка була повернута нерезидентом, та розпорядився нею на власний розсуд, в тому числі здійснювало подальший продаж. Операцію з повернення товару контролюючий орган, на думку позивача, помилково оцінив як окрему господарську операцію з придбання товару. У зв`язку із цим, позивач вважає, що не зобов`язаний складати та реєструвати податкові накладні. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду, ухваленим за результатом розгляду справи в порядку загального позовного провадження, позовні вимоги задоволено.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує на правомірність проведеної перевірки, використання податкової інформації, описує фактичні обставини у справі, наполягаючи висновках акту перевірки та наводячи правові висновки Верховного Суду.
Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обрання виду апеляційного провадження (письмове) обгрунтовано в ухвалах суду від 10 лютого 2026 р. та 10 березня 2026 р.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» зареєстроване 30.05.1995, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис про включення відомостей про юридичну особу за ідентифікаційним кодом 00186542; перебуває на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків. Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань основний вид господарської діяльності товариства за КВЕД: 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів. Позивач є платником податку на додану вартість.
12 червня 2025 року посадовими особами Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (АТ «ЗФЗ») було отримано Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 р., зокрема з питань, визначених в рішенні ДПС про результати розгляду скарги від 13.02.2025 № 4185/6/99-00-06-01-03-06. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2023 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення платником податків:
1. п. 188.1 ст. 188, п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 2 688 873 грн.
2. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 31.12.2015 № 1307, оскільки АТ «ЗФЗ» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на перевищення ціни придбання товарів над ціною реалізації цих товарів у листопаді 2023 року на суму ПДВ 2 688 872,76 грн».
На підставі висновків акту перевірки від 06.06.2025 № 393/32-00-07-13/00186542 прийнято податкові повідомлення - рішення:
№ 000/479/32-00-07-04-19 від 23.07.2025 згідно з яким АТ«ФЗ» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за листопад 2023 року на суму 2 688 873 грн.
№ 000/480/32-00-07-04-19 від 23.07.2025 згідно з яким, на підставі п. 54.3.3 ст. 54 ПКУ, п. 120.2-1 ст. 120-1 ПКУ до АТ "ЗФЗ" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 400 грн за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Щодо завищення від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 2 688 873 грн., апеляційна скарга містить опис порушення встановленого під час податкової перевірки та констатовано, що позивачем підтверджено факт постачання товару в іншому режимі та порушення строків повернення товару у відповідному митному режимі.
Згідно висновку, викладеному в акті перевірки, встановлено порушення п.188.1 ст. 188, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, оскільки позивачем завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 2 688 873 грн. 
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення;електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Суть порушення описана в розділі 3.1 акту перевірки і полягає у тому, що Т «ЗФЗ» у листопаді 2023 року здійснено реалізацію феросиліцію ФС65 та феросиліцію ФС75 власного виробництва за цінами, що є нижчими за ціни імпорту цього товару, зазначеними у митних деклараціях № UA112070004229U8 від 18.11.2023 та UA112070004228U8 від 18.11.2023. 
За цими митними деклараціями було здійснено повернення товару у режимі імпорту раніше експортованого товару за Контрактом купівлі-продажу від 01.03.2022 № 22.07 та постачання феросиліцію ФС65 нерезиденту STALMAG SP.Z O.O. (Польща) та Договору комісії від 21.04.2022 № 22.10 на передачу феросиліцію ФС75 комісіонеру STALMAG SP.Z O.O. (Польща). Експортовано зазначену продукцію АТ "ЗФЗ" було у 2022 році за митними деклараціями № UA112070/2022/002655 від 17.03.2022 на реалізацію феросиліцію ФС65 за ціною 2 340 ЄВРО за 1 метричну тону (курс валюти - 33.1707) та № UA112070/2022/004142 від 26.08.2022 на реалізацію феросиліцію ФС75 за ціною 2 200 Євро за 1 метричну тону (курс валюти - 36,4808).
Позивач наполягає на тому, що повернений від контрагента товар не можна вважати імпортованим, оскільки відбулось повернення продукції власного виробництва, тому його оприбуткування позивачем було здійснено за ціною собівартості. 
Колегія суддів зазначає, що акт перевірки підтверджує обставину того, що позивач є виробником феросиліцію ФС65 та феросиліцію ФС75, однак відповідач вказує на те, що додаткові угоди – доповнення №8 від 20.10.2023 до контракту купівлі-продажу №22.07 від 01.03.2022 та доповнення №4 від 20.10.2023 до договору комісії №22.10 від 21.04.2022 укладені в порушення ст. 203 ЦКУ, «без додержання вимог чинного законодавства, ці правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними» (арк. Акту 18).
Суд першої інстанції погодився із твердженням позивача про те, що постачання товару на експорт у 2022 році та повернення його у 2023 році, в зв`язку із припиненням договірних зобов`язань, не змінює виробника такого товару. Натомість в Акті перевірки не обґрунтовано, в чому саме полягає невідповідність зазначених правочинів вимогам законодавства або інтересам держави чи суспільства, не зазначено жодних інших доказів які б це підтверджували.
Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом інформації, яка зазначена і рішенні ДПС від 13.02.2025 №4185/6/99-00-06-01-03-06. Ця інформація стосується застосування санкцій та інших обмежувальних заходів до засновників (учасників) АТ «ЗФЗ».
Відповідно до п. 200.4-1 ст. 200 ПКУ, платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Суд першої інстанції вказав на те, що згідно з обставинами справи відповідачем не приймалося рішення про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування за листопад 2023 року, тобто застосування обмежень, передбачених п. 200.4-1 ст. 200 ПК України не є предметом розгляду у даній справі.
Щодо висновку відповідача про необхідність виписки податкових накладних та реєстрації їх в ЄРПН.
Згідно п.201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
У відповідності із п. 14.1.191 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товару за рішенням суду.
Як зазначено вище, під час ввезення товару, який повертався від нерезидента, на митну територію України в режимі імпорту, відбулася фактична передача товару, який було оприбутковано позивачем як готову продукцію власного виробництва. Під час подальшого продажу готової продукції власного виробництва іншим покупцям у листопаді 2023 року позивач визначав базу оподаткування ПДВ таких операцій виходячи із договірної ціни товару, тобто ціни зазначеної у договорі (а не у митній декларації), при цьому така ціна не могла бути та як встановлено судом не була нижчою за звичайну ціну на такий товар. Відтак, підстави для застосування п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, який затверджено Наказом міністерства фінансів № 1307 та складання другої податкової накладної - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / звичайної ціни / балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, - відсутні.
Такий висновок суду першої інстанції підтримується колегією суддів за результатом перегляду справи в апеляційному порядку.
Інші доводи апеляційної скарги (правомірність проведення позапланової перевірки, правомірність використання податкової інформації) не розглядались судом першої інстанції в якості самостійних (достатніх) підстав для задоволення позову, тому вони також не впливають на законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 р. в адміністративній справі №280/6851/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 квітня 2026 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш