Справа № 591/14882/25
Провадження № 2/604/309/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року cелище Підволочиськ 
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сіянко В.М.,
за участю секретаря судового засідання Крупи А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Підволочиськ цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -	

у с т а н о в и в:
25 грудня 2025 року ТОВ "Юніт Капітал " звернулось до Зарічного районного суду м.Суми з вище вказаною позовною заявою. 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, неналежне виконанням відповідачкою умов договору про споживчий кредит №166896 укладеного 09 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія "Кредіплюс"» та фізичною особою ОСОБА_1 . Відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у сумі 10667,00грн, а позичальник в сою чергу зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитодовцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом. За твердженням позивача, ТОВ Фінансова Компанія "Кредіплюс" свої зобов`язання виконало в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти в сумі 10667,00грн на банківську карту № НОМЕР_1 . Натомість, ОСОБА_1  не виконувала умови Договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість загальному розмірі 12793,72 грн, яка складається заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8047,08 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4345,64 грн. та заборгованість за комісією у розмірі 401,00 грн .
Крім того вказує, що 16.04.2025 між ТОВ «ФК "Кредіплюс" та ТОВ «Юніт Капітал» був укладений Договір факторингу №16042025, відповідно до якого ТОВ «ФК "Кредіплюс" передало (відступило) за плату ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК "Кредіплюс" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за договором про споживчий кредит №166896 від 09.01.2025 до відповідача, на загальну суму 12793,72грн.
Відповідачка ОСОБА_1 на користь нового кредитора ТОВ «Юніт Капітал» жодних платежів станом на 29.12.2025 року (дата звернення з позовом до суду) не здійснив. Оскільки відповідач добровільно не сплатив суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит №166896 від 09.01.2025 у загальному розмірі 12793,72грн., яка складається з 8047,08грн. заборгованості за тілом, 4345,64 грн. заборгованості за відсотками та заборгованість за комісією 401,00 грн. , в порядку розподілу судових витрат стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 12 січня 2026 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту передано на розгляд Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2026 року цивільну справу №591/14882/25 передано на розгляд до Підволочиського районного суду Тернопільської області.
03 березня 2026 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "Юніт Капітал " до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом, позивач вказує на те, що відповідачка неналежним чином виконувала умови укладеного кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 12793,72грн. 
На запит суду, 05 березня 2026 року від Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла відповідь, з інформацією про те, що ОСОБА_1 проживає за адресою : АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2026 року відкрито провадження у справі № 591/14882/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, завчасно подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання. . Правом на подання відзиву не скористалась, будь – яких заперечень чи клопотань до суду від відповідачки не надходило.
Матеріали справи поштове повідомлення Укрпошти з відміткою про отримання 26.03.2026 поштового відправлення адресантом. 
Поряд з цим до суду повернулось поштове відправлення направлене на адресу ОСОБА_1 з відміткою пошти – « повернуто у зв`язку з відмовою отримання» .
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 
Враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.
За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є кредитним договором. 
Матеріали справи свідчать, 09 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» ( надалі Кредитодавець або позивач ) та ОСОБА_1 ( надалі Позичальник або відповідач) було укладено договір про споживчий кредит №166896 (надалі кредитний договір № 166896) у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 
Так, відповідачка  ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - https://finx.com.ua та заповнив заяву на видачу кредиту №100736386 від 09.01.2025, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Кредитний договір № 166896 складається з :публічної частини договору, індивідуальної частини Договору про споживчий кредит, заявки на видачу кредиту №100736386, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів.
З матеріалів справи встановлено, що Кредитний договір № 166896 від 09.01.2025 та додатки до нього підписаний відповідачкою  ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором fd78e5c0.
Відповідно до п.1.2 Договору, позичальник засвічує, Позичальник засвідчує, що до укладення Договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит Кредитодавця (далі – Правила) , а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення Договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана Позичальником або є йому незрозумілою, Позичальник повинен відмовитись від підписання акцепту/цієї індивідуальної частини Договору.
Згідно п. 2.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6.Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі – кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Сторонами договору погоджено п.п.2.2.1. Договору - суму (загальний розмір) кредиту, що становить 10667,00 грн., надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 1646,47 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №158099 від 24.10.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 6353,78 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2666,75 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до пунктів 2.3-2.9.1 Договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 360,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Комісія за надання кредиту складає 2666,75грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено пунктом 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за договором складає 84 днів з 09 січня 2025 року по 03.04. 2025 року. Загальні витрати Позичальника за кредитом – 8917,47 грн. Денна процентна ставка складає 0,9952% день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 48115,15грн % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 19584,47грн.Додатком до вищевказаного договору є графік платежів за кредитним договором, що відображає порядок погашення заборгованості та загальну вартість кредиту.
Як вбачається з графіку платежів за першим траншем кредитного договору №166896 від 09.01.2025, зазначено дати платежів з 09.01.2025 по 03.04.2025, 84днів, та суму до сплати: кредит 16917,72грн; проценти 6244,72 грн; комісія за обслуговування кредиту 7 грн., комісія за надання кредиту 2666,75грн, загальна вартість кредиту 19584,47грн.
Крім цього, ще додано паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови, та підписано відповідачем.
Таким чином, сторони Кредитного договору № 166896  від 09.01.2025 узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору і на таких умовах та шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Кредіплюс» своїх зобов`язань за кредитним договором позивачем надано витяг з довідки від 3.10.2025 №3886/30-10, видану ТОВ «ФК «Кредіплюс», з даних якої убачається, що 09.01.2025 року здійснено операцію з перерахування коштів  ОСОБА_1 згідно Кредитного договору № 166896 від 09.01.2025, перераховано грошові кошти у розмірі 6353,78 на картку № НОМЕР_2 . Призначення платежу "видача кредиту №166896 від 09.01.2025".
Отже, кредитний договір №166896 від 09.01.2025 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення Договору і волевиявлення учасників Договору було вільним.
Тобто, ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало зі своєї сторони умови Кредитного договору, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України.
В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконувала умови взятого на себе зобов`язання, не погашала кредит та не сплачувала відсотки за користування кредитом.
Водночас ОСОБА_1  не надано виписки по платіжній картці №НОМЕР_2 на спростування обставин отримання 09.01.2025 кредиту в сумі 10667,00грн.
У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачкою обов`язку за укладеним між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1  кредитного договору №166896 від 09.01.2025 з повернення кредиту в сумі 8047,08грн,  сплати відсотків в сумі 4345,64грн та комісії в сумі 401,00грн.
Згідно даних виписки з особового рахунку за кредитним договором №166896від 09.01.2025 складеного директором ТОВ «Юніт Капітал» убачається, що заборгованість  ОСОБА_1  становить 13543,72гривень та складається з: заборгованості за простроченим тілом – 8047,08гривень; заборгованості за простроченими відсотками – 4345,64гривень, заборгованість за простроченою комісією – 401,00 гривень.
З даних картки обліку виконання договору 166896 убачається, що загальний розмір заборгованості  ОСОБА_1   становить 13543,72 гривень, з яких 8047,08 гривень - тіло, 4345,64 гривень - відсотки, 750 гривень – пеня, 401,00 гривня – комісія.
Судом встановлено, що 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» ( надалі - Клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» ( надалі - Фактор) було укладено Договір факторингу № 16042025, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до умов п. 4.1 вказаного договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідних додатках. 
Також, 03 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» було підписано Акт приймання-передачі Реєстру прав вимог №4 до Договору Факторингу № 16042025 від «16» квітня 2025 року.
Згідно наданого Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу № 16042025 від 16 квітня 2025 року Реєстр прав вимог №4, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №166896від 09.01.2025 укладеним з ОСОБА_1 у загальному розмірі 13543,72 грн, з яких: 8047,08грн– заборгованість по тілу кредиту, 4345,64 грн- заборгованість по несплаченим відсоткам, 401,00грн – заборгованість по комісії, 750,00 грн - заборгованість по штрафах/пені .
Відповідно до частини першої ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.652ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
При цьому спірний договір, укладений між відповідачем  ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Кредіплюс» в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
Матеріали справи не містять і заявник не надав суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору.
Як установлено судом, 09 січня 2025 року між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір N166896 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У пункті 2.2.1 договору сторони прямо погодили, що сума кредиту становить 10667,00грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в визначеному порядку, а саме : у розмірі 1646,47грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №158099 від 24.10.2025 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 6353,78грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2666,75грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Отже, умовами договору передбачено не лише розмір кредиту, а й спосіб використання частини кредитних коштів, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статтях 6 та 627 ЦК України. 
Таким чином, вказані докази, які є належними та допустимими, у своїй сукупності повністю підтверджують факт отримання  ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором №166896 від 09.01.2025 у порядку та на умовах, що визначені укладеним правочином.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 401,00 грн., суд зазначає наступне.
Умовами п.2.4 Договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн.
Відповідно до положень ч.ч.1ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно положень ч.5ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України "Про споживче кредитування".
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Кредитодавцем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Разом із тим, ч.1ст.11 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.
Отже, умови договору про нарахування комісії пов`язаної з управління та обслуговування кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 401,00 грн. належить відмовити.
За приписами ч. 1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За приписами ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно дост.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.
За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між  ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «ФК «Кредіплюс», кредитного Договору №166896 від 09.01.2025, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до позивача ТОВ «Юніт Капітал», - суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з  ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним Договором №166896 від 09.01.2025 заборгованості в сумі 12392,72 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом – 8047,08грн та заборгованості за простроченими відсотками – 4345,64 гривень., вимоги в частині стягнення 401,00грн заборгованості за комісією є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. 
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.
Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Позовні вимоги задоволено на 97% (12393,72грн./ 12793,72грн х 100%).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2349,73грн (2422,40 грн х 97% / 100 %) судового збору 
У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, в. ч. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
При вирішенні питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного.
При вирішенні питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Судом враховано судові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13березня 2025року у справі №275/150/22(провадження 61-13766св24).
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Судом встановлено, що понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, протоколом погодження вартості послуг, додаткової угоди № 25770894234  до вказаного договору, акту прийому-передачі наданих послуг  від 25.11.2025.
Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт надання Адвокатським бюро «Соломко та Партнери»правничої допомоги ТОВ «Юніт Капітал.
Клопотання та/або заперечення від  ОСОБА_1 чи від представника, щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу на адресу суду не надходило.
За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з  ОСОБА_1  на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 6790грн (7000х97%/100%), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,205,207,512,514, 513, 516, 1050, 1054, 1055, 1078ЦК України ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 263-265, 282 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, Код ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за договором про споживчий кредит №166896 від 09.01.2025 у загальному розмірі 12393,72грн ( дванадцять тисяч триста дев`яносто три гривні 72 копійок), яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8047,08 грн ( вісім тисяч сорок сім гривень 08 копійок), заборгованості за відсотками у розмірі 4345,64грн (чотири тисячі триста сорок п`ять гривень 64 копійки), а також суму судового збору в розмірі 2349,73грн. (дві тисячі триста сорок дев`ять гривень 73 копійки ) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6790 грн (шість тисяч сімсот дев`яносто гривень 00 копійок), а всього 21532,45 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот тридцять дві гривні 45 копійок). 

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення проголошено 28 квітня 2026 року.

Суддя В.М. Сіянко