Справа № 603/553/25
Провадження №2/603/18/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

16 червня 2026 року	м. Монастириська	

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Пасічника А.З.,
при секретарі судового засідання Бащин М.В.,
за участі:
ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Андрусенка І.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом    ОСОБА_1  до     ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог – орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник позивача – адвокат Андрусенко І.Я. на підставі ордера серії ВО № 1071927 від 08.03.2024 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог – орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, а також постановити рішення про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 та відносно сина ОСОБА_4 .
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив про те, що за час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого сторони 07.10.2021 зареєстрували шлюб, який рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 11.05.2022 у справі № 603/143/22 розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із позивачем, де проживають по теперішній час. 11.07.2022 Монастириський районний суд Тернопільської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, які вона не сплачує. ІНФОРМАЦІЯ_6 у відповідача народився син ОСОБА_6 . Син сторін по справі ОСОБА_7 розпочав навчання у школі та є учнем 1 класу Гончарівської гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою, дочка ОСОБА_8 з 2023 року відвідує ЗДО «Краплиночка» Гончарівської гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою. Звернув увагу на те, що рівень соціально-економічного розвитку в країні, продовження російської агресії в Україні, підвищення цін є тими обставинами, які безумовно підтверджують погіршення майнового стану позивача, як одержувача аліментів в порівняні з тим, яке було у нього раніше. З віком потреби дітей збільшуються, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку батька, з яким проживають діти, а саме: на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дітей, що є загальновідомими та не потребують доказуванню. З підстав наведеного позивач вирішив змінити спосіб стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму та збільшити розмір аліментів стягнувши з відповідача аліменти на його користь на утримання дочки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі по 3500 грн на кожного щомісячно.
Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав представник зазначив про те, що у відповідності до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради від 10.05.2024 № 98 місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначене з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У висновку від 27.03.2025 орган опіки та піклування зазначив про те, що вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 , проте попередив останню про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей та висловив застереження матері дітей ОСОБА_9 , що у разі ухилення від обов`язку по вихованню та утриманню дітей вона може бути позбавлена батьківських прав. Проте, відповідач не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Службою у справах дітей Монастириської міської ради вживались заходи щодо попередження ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення, з часу застосування яких пройшло шість місяців, однак остання так і не змінила своєї поведінки та продовжила ігнорувати свої батьківські обов`язки. Позивач стверджує, що відповідач ще задовго до вказаних попереджень почала ігнорувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_7 , а саме більше півтора року. Перешкоди для спілкування з дітьми зі сторони позивача не було. Протягом зазначеного періоду відповідач жодного разу не зверталась до органів опіки та піклування, служби у справах дітей, з приводу будь-яких обмежень чи ненадання їй можливості спілкуватись з дітьми. З моменту проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без біологічної матері пройшов значний період часу, а тому вважає, що інтерес дітей в такому разі має превалювати над інтересом відповідача, яка бажала б відновити сімейні відносини зі своїми дітьми. Відповідачу добре відома адреса проживання позивача, однак протягом року вона жодного разу не приїхала до них і не поцікавилась чи проживають там по сьогоднішній день її діти. Окрім того, ОСОБА_2 ігнорує свій обов`язок по утриманню дітей про, що свідчить наявність заборгованості зі сплати аліментів на їх утримання в сумі 164 157,92 грн. Також зазначив про те, що позивач на даний час проживає однією сім`єю без шлюбу із ОСОБА_10 . Діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сприймають ОСОБА_11 як свою маму. В подальшому ОСОБА_12 має намір усиновити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки ставиться до них як до своїх рідних. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, а тому на підставі наведеного позивач вважає, що є усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_7 . 
Ухвалою Монастириського районного суду від 31 жовтня 2025 року вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою в органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради витребуваний письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
18 листопада 2025 року до матеріалів справи долучений висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , який затверджений рішенням №270 від 06.11.2025.
02 грудня 2025 року до матеріалів справи долучена інформація, яка отримана від Державної прикордонної служби України про перетин кордону громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період 01.09.2023 по 01.09.2025, яка витребовувалась ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2025 року за клопотанням представника відповідача. 
03 грудня 2026 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче провадження у даній цивільній справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 
27 січня 2026 року суд на місці постановив протокольну ухвалу, якою визначив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Андрусенко І.Я. були присутніми в судовому засіданні, позовну заяву підтримали в повному обсязі з підстав наведених у ній та просили її задовольнити. Додатково позивач зазначив про те, що на даний час він проживає разом із співмешканкою, яка замінила його дітям їхню біологічну маму та бажає їх усиновити. Востаннє до дітей відповідач приїжджала в 2024 році. Дзвонила на день народження сина в квітні 2025 року. Додатково зазначив про те, що відповідач телефонувала до нього та повідомила про те, що вона не зацікавлена у вихованні дітей та запитала, які документи треба оформити для цього.
Відповідач ОСОБА_2 , була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, 16 червня 2026 року повторно не з`явилась в судове засідання, не повідомила про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подала.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору – орган піки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради не забезпечили явку представника у судове засідання, надіслали на адресу суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити без участі їхнього представника, а позов задовольнити на розсуд суду. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке повторно видане 02 липня 2022 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_4 , про що складений відповідний актовий запис за № 49. Батьками ОСОБА_4 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась ОСОБА_3 , про що складений відповідний актовий запис за № 73, батьками ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке повторно видане 02 липня 2022 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 
11 травня 2022 року Монастириський районний суд Тернопільської області ухвалив рішення у справі № 603/143/22, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 07.10.2021 в Монастириському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) розірваний. 
Після чого, 11 липня 2022 року Монастириський районний суд Тернопільської області у справі №603/230/22 видав судовий наказ у відповідності до якого з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , стягуються аліменти на утримання: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.06.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з наданим Бережанським відділом державної виконавчої служби у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 69788358 станом на 09.09.2025 становить 164 157,92 грн.
Окрім того, у відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який наданий Бережанським ВДВС, заборгованість ОСОБА_5 станом на 30 квітня 2026 року з моменту відкриття виконавчого провадження становить 221891,80 грн. Також із зазначеного розрахунку видно, що відповідач жодних платежів по аліментах не здійснювала. 
Відповідно до характеристик, які видані Гончарівською гімназією з дошкільним відділенням та початковою школою Монастириської міської ради від 21.08.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є вихованкою різновікової групи ЗДО «Краплиночка» Гончарівської гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою, який відвідує з 2023 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається у першому класі з 01 вересня 2024 року.
Згідно довідки про доходи видно, що ОСОБА_1 дійсно працює в Тернопільській філії ТОВ «ГРМУ» за сумісництвом на посаді майстра та за період січня-липня 2025 року отримав доходи в сумі 184041,99 грн, з яких 42329,67 грн сума утриманого податку.
У відповідності до витягу з додатку Резерв+ ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та у якого на дату звернення до суду оформлене бронювання до 23.10.2026. 
У відповідності до довідки № 209 від 22 серпня 2025 року, яка видана виконавчим комітетом Монастириської міської ради правовстановлюючі документи на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , перебувають на стадії виготовлення. 
Як видно з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який є додатком до рішення виконавчого комітету від 10 травня 2024 року № 98, орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради вважав за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . При вирішенні даного питання також враховувалась думка матері дітей ОСОБА_5 , яка щодо визнання місця проживання дітей разом з позивачем не заперечила, враховуючи інтереси дітей, які з її слів вже звикли проживати разом з батьком.
26 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
В свою чергу орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради, склав висновок, який затверджений рішенням виконавчого комітету Монастириської міської ради № 59 від 27 березня 2025 року «Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав» відповідно до якого, вважає, за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_9 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки доказів, які б свідчили про умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей матір`ю ОСОБА_9 . ОСОБА_1 не надані. Також орган опіки та піклування попередив ОСОБА_9 в зміні ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей та висловив застереження, що у разі ухилення від обов`язку по вихованню та утриманню дітей вона може бути позбавлена батьківських прав. Розглядаючи заяву позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради також навів обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу неодноразово робила спроби визначити місце проживання дітей з нею та налагодити спілкування з дітьми та брати участь у їх вихованні. 
Згідно з інформацією № 135533-2025 від 25 вересня 2025 року наданої на адвокатський запит відділенням поліції №2 Чортківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області, ОСОБА_9 , 1999 року народження до відділення поліції №2 та сектору поліцейської діяльності №1 із 2023 року по дату надання інформації щодо здійснення їй перешкод у спілкування із її дітьми ОСОБА_4 , 2018 р.н. та ОСОБА_3 , 2020 р.н. не зверталась.
На виконання ухвали Монастириського районного суд Тернопільської області від 31 жовтня 2025 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради, з урахуванням, в тому числі, інтересів держави в умовах воєнного стану в частині закріпленого статтею 65 Конституції України обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, оскільки рішення суду про позбавлення батьківських прав спричинить виникнення права у позивача на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»склав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Монастириської міської ради № 270 від 06 листопада 2025 року. 
Згідно даних зазначеного висновку, орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради, зазначив про те, що позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, виключний і надзвичайний спосіб впливу на батьків, у за встановлених у даній справі обставин необхідність та пропорційність застосування такого не доведене. ОСОБА_1 , батьком дітей, не надані докази, які б свідчили про умисне ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей матір`ю ОСОБА_9 . Зокрема, розглядаючи заяву позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради навів обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу неодноразово робила спроби визначити місце проживання дітей з нею та налагодити спілкування з дітьми та брати участь у їх вихованні, надавати допомогу в утриманні дітей, а тому, вважає, за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_9 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак попередив її в зміні ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей та висловив застереження, що у разі ухилення від обов`язку по вихованню та утриманню дітей вона може бути позбавлена батьківських прав, оскільки доказів, які б свідчили про умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей матір`ю ОСОБА_9 . Барановським не надані. 
Про обізнаність відповідача щодо результату розгляду органом опіки та піклування питання про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яке вирішувалось в рамках розгляду справи № 603/553/25 свідчить переписка ОСОБА_9 з представником органу опіки та піклування в месенджері «Telegram», яка долучена до матеріалів справи позивачем, який в свою чергу отримав такі від служби у справах дітей Монастириської міської ради разом із супровідний листом про надання інформації № 169/02-01 від 01 травня 2026 року. 
Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України станом на 20 листопада 2024 року про перетин кордону громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період 01.09.2023 по 01.09.2025, 15.07.2025 ОСОБА_2 здійснила в`їзд на територію України. Інші актуальні дані, щодо перетину кордону відповідачем в матеріалах справи відсутні. 
Свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка проживає в АДРЕСА_1 , пенсіонер, є бабою позивача та живе разом з ним за однією адресою, проте в різних житлових будинках зазначила про те, що виховувала позивача з раннього віку також займається вихованням його дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які разом з ним проживають. ОСОБА_14 протягом останніх п`яти років разом з позивачем не проживають. Відповідача охарактеризувала як матір, яка зловживала алкогольними напоями, не виконувала своїх батьківських обов`язків по відношенню своїх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не займалась їхнім вихованням. Зазначила, що відповідач залишила дітей проживати разом з батьком коли ОСОБА_7 було три з половиною років, а ОСОБА_8 рік і вісім місяців самостійно, зателефонувавши, щоб їх позивач забрав. Останній раз навідувала дітей близько двох років тому. Зазначила про те, що син ОСОБА_7 з острахом відноситься до відповідача, а дочка ОСОБА_8 навіть не знає про те, що вона є її матір`ю. Навчанням дітей ОСОБА_14 не цікавиться зовсім. Матеріально дітей не забезпечує. Протягом останнього року жодних подарунків дітям не передавала. Зазначила про те, що станом на зараз її внук ОСОБА_15 , позивач по справі, проживає разом із ОСОБА_10 у цивільному шлюбі протягом трьох років. Ольгу діти називають мамою, вона разом з ОСОБА_16 їх доглядає, виховує, забезпечує матеріально. Додатково зазначила про те, жодних перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_17 не чинились, а сама вона ніколи нічого не робила для того щоб діти проживали разом з нею. 
Свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка проживає в АДРЕСА_4 , є пенсіонером та сусідкою позивача. ОСОБА_16 та його колишню дружину ОСОБА_19 знає як сім`ю, проте протягом останніх двох років відповідач разом з позивачем не проживають. Про ОСОБА_19 зазначила, що вона дітьми не цікавилась, не приходила до них на виступи у школу чи садок. Їй відомо, що на даний час діти проживають разом із ОСОБА_12 , яку діти називають мамою. Зазначила, що ОСОБА_12 займається вихованням дітей, проводить з ними дозвілля, з моменту проживання ОСОБА_12 з дітьми, їхній психоемоційний стан помінявся в кращу сторону. 
Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , працює вихователем в дошкільному закладі, яка зареєстрована в с. Горішня Слобідка та фактично проживає в АДРЕСА_1 . та перебуває з позивачем у цивільному шлюбі, повідомила про те, що вона разом з ОСОБА_1 та його дітьми проживає приблизно останніх двох років. Безпосереднім свідком того як ОСОБА_14 виховувала своїх дітей вона не була, такі обставини їй відомі тільки зі слів. Зазначила, що з дітьми в неї теплі відносини, вони називають її матір`ю, проводять з нею час. ОСОБА_14 востаннє в дітей була приблизно два роки тому. На скільки їй відомо відповідач перебуває в Польщі, де працює. Зазначила, що вихованням дітей ОСОБА_14 не займається, їхньою успішністю не цікавиться. Дзвонила востаннє на день народження ОСОБА_7 , на день народження ОСОБА_8 не телефонувала. Їй не відомо чи ОСОБА_14 бажає щоб діти проживали разом з нею. 
Малолітній ОСОБА_4 , в судовому засіданні повідомив про те, що ОСОБА_10 називає своєю мамою, він її дуже любить, вона є дуже доброю, грається з ним. Свою маму ОСОБА_2 пам`ятає. Повідомив, що вона дзвонить до нього тільки на день народження, а до сестри ОСОБА_8 жодного разу не телефонувала за останні два роки. Також повідомив, про те, що його матір приїжджала декілька раз до нього, коли востаннє точно не пригадує. 
Малолітня ОСОБА_20 повідомила про те, що вона живе разом з братом ОСОБА_7 , татом та ОСОБА_10 , яку називає мамою. Свою маму ОСОБА_2 пам`ятає, проте бачила її давно. Повідомила, що говорила з мамою коли та телефонувала до ОСОБА_7 . 
Щодо позовної вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів приходжу до такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Положення ст. 7 СК України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності.
Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов, за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у зміні способу стягнення аліментів.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму з 1 січня 2026 року для дітей віком до 6 років - 2817 гривень та дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
На підставі судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області у справі №603/230/22 від 11 липня 2022 року з ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.06.2022 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з наданим Бережанським відділом державної виконавчої служби у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 30 квітня 2026 року, сума аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача за квітень 2026 року становить 7464,59 грн.
Водночас позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 3500 грн на кожну дитину. Необхідність такої аргументує зростанням потреб дітей, які подорослішали.
Суд звертає увагу на те, що зазначена зміна способу стягнення аліментів на утримання дітей не потягне за собою збільшення їх розміру, проте, як зазначалось вище, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, відповідно позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.
У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Щодо позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав зазначаю таке.
Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (частина першою статті 152 СК України).
Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Як слідує із частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19.
Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При розгляді даної справи суд не встановив, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не встановлені під час судового розгляду.
Відповідно до матеріалів даної справи до відповідача не застосувались заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності, однак вона попереджалася органом опіки та піклування Монастириської міської ради про необхідність зміни ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків відповідно до висновку, який затверджений рішенням виконавчого комітету Монастириської міської ради №59 від 27.03.2025, що передувало судовому розгляду у цій справі. З огляду на те, що відповідач не брала участі у цій справі та суду не надані переконливі докази ознайомлення відповідача із цим висновком, суд оцінює таке попередження недостатнім аргументом на підтвердження обставини неможливості виправлення поведінки відповідача. 
Водночас наявні матеріали свідчать про те, що ОСОБА_2 намагалася раніше визначити місце поживання дітей з нею та налагодити спілкування з дітьми, брати участь у їх вихованні. А тому враховуючи це, застосування такого крайнього заходу як позбавлення її батьківських прав суд вважає передчасним та непропорційним по відношенню як відповідачки, так ї до її дітей.
Частиною 4 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).
Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради, з урахуванням, в тому числі, інтересів держави в умовах воєнного стану в частині закріпленого статтею 65 Конституції України обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, оскільки рішення суду про позбавлення батьківських прав спричинить виникнення права у позивача на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»дійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Суд встановив, що відповідач не виконувала своїх батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи є сумнівною, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення та недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав, однак її слід попередити її про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по вихованню дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та покласти на орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Суд вважає, що слід надати можливість матері ОСОБА_2 змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, попередивши її про те, що у разі якщо вона не змінить його в майбутньому вона може бути позбавленою батьківських прав відносно власних дітей. 
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи якнайкращі інтереси дітей, які є малолітніми, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 по відношенню до дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 необхідно відмовити.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву    ОСОБА_1  до     ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог – орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав – задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з     ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 3500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.
В частині позовних вимог     ОСОБА_1  про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.
Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про необхідність змінити своє ставлення до виховання та участі в житті дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поклавши на орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради контроль за виконанням своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 .
Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: орган піки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ 04058433.

Головуючий суддя А.З. Пасічник