ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2026 Справа № 914/628/26 

Господарський суд Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Свистуні П.О., розглянувши справу
позивача: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (вулиця Данила Апостола, 1, місто Львів, 79040; код ЄДРПОУ: 05506460);
до відповідача: Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (площа Галицька, 15, місто Львів, 79008; код ЄДРПОУ: 30823414);
про: стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 111 463,00 грн, -

за участю представників:
позивача: Негря Г.Ю.;
відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі – ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (надалі – ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР») про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 111 463,00 грн.
Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду і протоколах судових засідань.

Аргументи позивача 

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості теплової енергії за умовами договору поставки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01 лютого 2023 року по 30 вересня 2023 року в сумі 111 463,00 грн, яка є предметом позову.

Аргументи відповідача

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву де зазначив, що заперечує факт постачання теплової енергії у гарячій воді, оскільки в матеріалах справи відсутні акти приймання теплоносія на об`єкт, а також акти перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія. 
Відповідач також вказав про те, що позивач безпідставно нарахував заборгованість за період з 13 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року у розмірі 32 399,95 грн, оскільки позивачем здійснювалося постачання теплової енергії в гарячій воді до 13 квітня 2023 року. 

Обставини справи

Між ЛМКП «Львівтеплоенерго» (теплопостачальною організацією) та ЛКП «Агенція ресурсів ЛМР» (споживачем) укладено договір №1842/Г про постачання теплової енергії в гарячій воді від 25 листопада 2015 року (далі – договір, а.с.15-18).
За цим договором пеплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (пункт 1 договору). 
Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01 жовтня 2016 року, однак вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за шістдесят календарних днів до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 10.1, 10.4 договору). 
Теплопоспоживання приміщення відповідача в опалювальному сезоні 2022-2023 років включено на опалення 18 листопада 2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом про включення системи теплоспоживання, який скріплений та підписаний сторонами (а.с.25).
Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону; гаряче водопостачання протягом року відповідно до графіка, затвердженого органами місцевої влади (пункт 2.1 договору). 
23 листопада 2021 року сторони уклали додаткову угоду до договору, якою погодили додатки №1 та №2 викласти в новій редакції та вважати зобов`язання, які випливають з цієї угоди чинними з 01 жовтня 2021 року. Всі інші умови договору залишились без змін. 
Додатком №1 до договору сторони погодили наступний розподіл теплової енергії в гігакалоріях по місяцях: січень 19,6780; лютий 17,1563; березень 15,1493; квітень 4,6843; травень – вересень 0,00; жовтень 4,5552; листопад 12,9248; грудень 17,6276.
Початок та закінчення опалювального сезону встановлюється відповідними органами влади (пункт 2.2 договору). 
Споживач зобов`язався, зокрема, додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені в додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором (пункти 3.2.1 та 3.2.2 договору). 
Теплопостачальна організація зобов`язалася забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах, зазначених в додатку №1 до даного договору (пункт 4.2.1 договору). 
Облік споживання гарячого водопостачання і теплової енергії для опалення проводиться приладами обліку при їх наявності, а при відсутності розрахунковим способом (пункт 5.1 договору). 
У випадку відсутності в споживача приладів обліку теплової енергії для опалення та у випадку пошкодження або некоректної роботи даних приладів обліку кількість фактично спожитої теплової енергії для опалення визначається виходячи з теплового навантаження, зазначеного в додатку №1 до даного договору, з врахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря та кількості діб (годин) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді (пункт 5.5 договору). 
Розрахунки за гаряче водопостачання та теплову енергію для опалення проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами (пункт 6.1 договору). 
Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 6.2 договору). 
Споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження (пункт 6.3 договору).
Будівля за адресою: площа Галицька, будинок 15 не обладнана тепловим лічильником, тому покази вузла обліку не долучені до матеріалів справи. Розрахунок обсягу спожитої теплової енергії проводився окремо для кожного із об`єктів, з врахуванням теплового навантаження, зазначеного у додатку №1 додаткової угоди до договору.
Відповідно до розрахунків, наявних в матеріалах справи, заборгованість за договором виникла за період з 01 лютого 2023 року по 30 вересня 2023 року і становить 111 463,00 грн (а.с.24).
Нарахування за спожиту теплову енергію проводились відповідно до тарифів, встановлених Рішенням №1138 від 25 листопада 2022 року «Про встановлення ЛМКП «Львівтеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води» протягом дії воєнного стану за 1 гкал (без податку на додану вартість): для бюджетних установ 2426,01 грн; для інших споживачів 2960,37 грн (а.с.60-62).
Натомість, сплата щомісячної абонентської плати за одиницю теплового навантаження, що становить умовно-постійну частину тарифу, встановлена Рішенням (остаточним) Львівської міської ради від 25 листопада 2022 року №1137, яким затверджено застосування двоставкового тарифу на теплову енергію протягом дії воєнного стану за 1 гкал (без податку на додану вартість): для бюджетних установ 127810,24 грн; для інших споживачів 116864,41 грн (а.с.82-86). 
Протягом лютого 2023 року загальна вартість склала 37 386,64 грн, що підтверджується рахунком №1842Г-2 (а.с.26). З них за фактично спожиту теплову енергію нараховано 32 271,54 грн (6 665,31 грн за обсяг 1,87626 гкал за тарифом 2 960,37 грн/гкал та 25 606,23 грн за обсяг 8,79573 гкал за тарифом 2 426,01 грн/гкал). Плата за приєднане теплове навантаження склала 5 115,10 грн (834,85 грн за навантаження 0,005953 гкал/год та 4 280,25 грн за навантаження 0,027908 гкал/год). 
Протягом березня 2023 року загальна вартість послуг склала 32 752,11 грн, що підтверджується рахунком №1842Г-3 (а.с.26, зворотна сторона). За фактично спожите тепло нараховано 27 637,01 грн (5 708,10 грн за 1,60681 гкал за тарифом 2 960,37 грн/гкал та 21 928,91 грн за 7,53257 гкал за тарифом 2 426,01 грн/гкал). Плата за приєднане навантаження залишилася незмінною і склала 5 115,10 грн. 
У квітні 2023 року загальна вартість склала 15 748,75 грн, що підтверджується рахунком №1842Г-4 (а.с.27). За фактичне споживання нараховано 10 633,65 грн (2 196,26 грн за 0,61824 гкал за тарифом 2 960,37 грн/гкал та 8 437,39 грн за 2,89824 гкал за тарифом 2 426,01 грн/гкал). Плата за приєднане теплове навантаження також склала 5 115,10 грн. 
Суд бере до уваги, що 13 квітня 2023 року опалювальний сезон 2022-2023 років у місті Львові на підставі Розпорядження Львівської міської ради №108 від 12 квітня 2023 року «Про завершення опалювального сезону 2022-2023 років» завершено (а.с.65). 
Протягом міжопалювального періоду з травня по вересень 2023 року нарахування за фактично спожиту теплову енергію не здійснювались, проте у ці місяці продовжувала щомісяця нараховуватися умовно-постійна складова - плата за приєднане теплове навантаження у розмірі 5 115,10 грн (з яких 834,85 грн та 4 280,25 грн відповідно до навантажень; а.с.27-29). 
Відповідач отримував наведені рахунки, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписами представників відповідача на них (а.с.30).
Відповідно до матеріалів справи, позивачем 20 березня 2024 року надіслано лист №08-3488-03/24, яким відповідачу надіслано акт звірки розрахунків за теплову енергію від 01 жовтня 2023 року за договором. Вказаний акт підписаний лише позивачем, в ньому міститься інформація про залишок боргу за період з 01 лютого 2023 року по 30 вересня 2023 року, який складає 111 463,00 грн (а.с.31).
Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплат за договором.
Відтак, позивач стверджує, що внаслідок відсутності оплат за послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді у відповідача виникла заборгованість за період з 01 лютого по 30 вересня 2023 року, яка складає 111 463 грн, яку просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Оцінка суду

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини другої цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Між сторонами укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти теплову енергію за адресою: площа Галицька, будинок 15, місто Львів (в котрій розташовані Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та Товариство з обмеженою відповідальністю «Біомед сервіс») та оплатити її.
В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і закону.
Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб`єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством. 
Відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, розрахунки за послуги з теплопостачання здійснюються за двоставковим тарифом. 
Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн/гкал). 
Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії.
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Порядок застосування та структура тарифів на теплову енергію регулюється Рішенням Львівської міської ради від 25 листопада 2022 року №1138, яким безпосередньо встановлено розмір тарифів для ЛМКП «Львівтеплоенерго» на теплову енергію, її виробництво, транспортування, а також на послуги з постачання тепла та гарячої води. 
Водночас посилання відповідача на те, що після закінчення опалювального сезону нарахування заборгованості є безпідставним, суперечить Рішенню Львівської міської ради від 25 листопада 2022 року №1137, яким затверджено застосування двоставкового тарифу на теплову енергію та передбачено сплату місячної абонентської плати за одиницю теплового навантаження, що становить умовно-постійну частину цього тарифу. 
Відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів, послуги складаються з: фактично спожитої теплової енергії (опалення згідно показів приладу обліку, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем гарячої води; приєднане теплове навантаження; абонентське обслуговування.
Відтак, оскільки правовідносини та механізм нарахування ґрунтується на вищевказаних рішеннях, абонентська плата споживача повинна вноситися ним щомісячно як в опалювальний, так і в неопалювальний період.
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію за період з 01 лютого по 30 вересня 2023 року, вартість якої склала 111 463 грн, в яку входить вартість фактично спожитої теплової енергії (70 542,21 грн) та плата за приєднане теплове навантаження (40 920,79 грн).
Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Факт постачання теплової енергії в спірний період року підтверджується наявними в матеріалах справи актом про включення системи теплопостачання за адресою: площа Галицька, будинок 15, місто Львів та рахунками за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період лютого-вересня 2023 року.
Крім того, відповідач отримував та підписував щомісячні рахунки, доказів їх оскарження чи повернення без виконання не надав. Відповідач також не ініціював складання актів-претензій щодо ненадання послуг або надання їх неналежної якості та не надав суду доказів відключення об`єкта від тепломережі у спірний період
Перевіривши доводи позивача в частині нарахування вартості поставленої теплової енергії, суд дійшов висновку, що застосовані тарифи встановлені компетентним органом належним чином, а розмір заборгованості порахований арифметично правильно та у відповідності до умов договору. Суд встановив, що позивач правомірно застосовував складові двоставкового тарифу (умовно-змінну та умовно-постійну частини), затверджені Рішеннями Виконавчого комітету Львівської міської ради №1138 та №1137 від 25 листопада 2022 року. 
Суд враховує, що розподіл теплового навантаження та обсягів споживання між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Біомед сервіс» здійснено позивачем у відповідності до додатка №1 до договору в редакції додаткової угоди, який відповідач погодив своїм підписом без зауважень. Доказів зміни площ цих приміщень, зміни складу користувачів приміщень чи офіційних звернень відповідача до теплопостачальної організації щодо коригування договірного теплового навантаження протягом спірного періоду суду не надано.
Споживач за договором зобов`язувався до 15-го числа місяця, наступного за звітним, сплатити вартість фактично спожитої теплової енергії.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Глава 50 Цивільного кодексу України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оцінивши подані до справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт існування у відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію в розмірі 111 463 грн, строк виконання грошового зобов`язання щодо якої настав, проте відповідачем не виконаний.
У відповідності до статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
За таких обставин зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як основний борг за договором постачання теплової енергії в гарячій воді.
Щодо інших аргументів відповідача, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті шостої Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судові витрати

Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позовна заява подана позивачем за допомогою підсистеми «Електронний суд». Як передбачено частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Зважаючи на це, при зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №5171 від 02 березня 2026 року та №15186 від 17 серпня 2023 року. Вказана сума визначена з урахуванням коефіцієнту пониження розміру ставки судового збору (а.с.38-39).
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.
Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (площа Галицька, 15, місто Львів, 79008; код ЄДРПОУ: 30823414) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (вулиця Данила Апостола, 1, місто Львів, 79040; код ЄДРПОУ: 05506460) 111 463,00 грн заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді та 2 662,40 грн судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.
6. Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.
7. Повне судове рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя Бургарт Т.І.