Справа № 727/7244/26 
Провадження № 1-кп/727/382/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді:    ОСОБА_1 
За участю секретаря: ОСОБА_2 
прокурора:    ОСОБА_3 
перекладача: ОСОБА_4 
захисника: ОСОБА_5 
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12026263020000166 від 06.03.2026 року, по обвинуваченню: 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , венесуельця, уродженця м.Сьюдад Охеда, муніципалітет Лагунільяс, штат Сулія, Боліваріанська Республіка Венесуела, громадянин Боліваріанської Республіки Венесуела, проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, військовослужбовця ЗС України, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6  вчинив умисний злочин при наступних обставинах:
Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій підготовці) від 11.12.2024 №466 солдата ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення як такого, що прийняв справи і посаду та приступив до виконання службових обов`язків. 
Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Відтак, з моменту призову на військову службу за контрактом у військову частину НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) набув статусу військовослужбовця – особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку – проходження військової служби. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі за текстом Закон України від 15.02.1995 № 60/95-ВР) наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку, окрім іншого: таблиця II містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, обіг яких на території України обмежено та стосовно яких установлюються заходи контролю.
Частинами 1, 3 ст. 7 Закону України від 15.02.1995 № 60/95-ВР передбачено, що діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.
Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, крім випадків, передбачених статтею 19 вказаного вище Закону.
Положеннями ч. 2 ст. 12 Закону України від 15.02.1995 № 60/95-ВР регламентовано, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону.
Частиною ч. 1 ст. 17 Закону України від 15.02.1995 № 60/95-ВР передбачено, що діяльність з виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, здійснюється юридичними особами всіх форм власності за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України від 15.02.1995 № 60/95-ВР придбання наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, фізичною особою за медичними показаннями здійснюється лише за рецептом лікаря.
Відповідно до списку № 1 таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, речовина кокаїн відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
Як вбачається з таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.07.2025 № 1183) наркотичний засіб, обіг якої обмежено – кокаїн до 0,02 г відноситься до невеликих розмірів, а від 1,0 г до 15,0 г до великих розмірів.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Натомість, солдат ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у порушення вказаних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх насліди, вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин.
Так, солдат ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), 06 березня 2026 року приблизно о 17 год 50 хв., перебуваючи в м.Чернівці по вулиці Парковий Проїзд, 2 забрав у відділенні №12 ТОВ «Нова Пошта» пакунок із накладною квитанцією №20451383502890, в якому знаходилась книга « ОСОБА_8 », всередині якої знаходилось два zip-пакети із вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїн, які він попередньо замовив в месенджері «Телеграм» у невідомої особи 05 березня 2026 року в телеграм каналі «Qwer Qwer», після чого у ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) виник злочинний умисел на незаконне зберігання вказаного наркотичного засобу з метою подальшого власного вживання.
Після чого, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), усвідомлюючи, що придбана ним порошкоподібна речовина являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено – кокаїном, діючи умисно, протиправно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР, з метою зберігання для подальшого вживаннязберігав у придбаній книзі у лівій кишені штанів.
У подальшому, 06 березня 2026 року о 17 год 51 хв. по вул. Парковий Проїзд, 2 у м. Чернівці працівники УБН ГУНП в Чернівецькій області зупинили ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), у якого працівниками поліції виявлено при собі та вилучено в присутності понятих два zip-пакети із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено – кокаїн, загальна маса якого становить 1,5785 г., що відноситься до великих розмірів.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах придбав та зберігав без мети збуту наркотичну речовину для власного вживання. У вчиненому щиро кається. 
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. 
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.309 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він незаконно придбав, зберігав без мети збуту наркотичні засоби у великих розмірах.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії не тяжких, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий. 
Суд враховує, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся.
Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 . 
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідністьпризначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу.
Призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення. 
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень у дохід держави.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави понесені судові витрати за проведення експертиз у розмірі 2674 грн. 20 коп.
Речовий доказ: кокаїн, масою 1,5785 г., який зберігається у камері зберігання речових доказів при ЦЗ ГУНП в Чернівецькій області (а.п.50) – знищити.
Речовий доказ: книгу « ОСОБА_9 », яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (а.п.56) – знищити.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Iphone 17 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , який передано на зберігання до камери зберігання ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (а.п.64) – повернути ОСОБА_6 . 
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1