ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/5525/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач) з наступними позовними вимогами:
1) визнати протиправним та скасувати рішення №032350029218 від 13.03.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII;
2) зобов`язати призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 05.03.2026.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 05.03.2026 вона звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення мені пенсії на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого від 13.03.2026 №032350029218 їй відмовлено у призначені пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у зв`язку із тим, що період її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить менше 3 років.
Дану відмову у призначенні пенсії позивач вважає неправомірною. Вказує, що факт її постійного проживання та реєстрації у селі Судче Камінь-Каширського району Волинської області (яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення) у період з 26.04.1986 по 30.08.1989 підтверджується довідкою Любешівської селищної ради №657 від 26.09.2024. Стверджує, що відповідно даної довідки, вона дійсно фактично проживала на території гарантованого відселення. Відтак загальний період її проживання у цій зоні станом на 01.01.1993 становить понад 3 роки, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII. 
Окрім того зазначає про наявність у неї посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , яке відповідно до Закону №796-XII є єдиним документом, що підтверджує цей статус і дає право на відповідні пільги (в тому числі, призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку).
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представник відповідача у поданому до суду відзиві від 19.05.2026 на позовну заяву просила у задоволенні позову. відмовити повністю. Заперечує щодо зарахування до періоду проживання позивача на території радіоактивного забруднення періоду з 01.09.1987 по 30.08.1989, оскільки в цей період позивач працювала в місті Луцьк, яке не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
На підставі вищевикладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, за принципом екстериторіальності, прийнято вмотивоване рішення №?032350029218 від 13.03.2026 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону 796 у зв`язку з відсутністю необхідної тривалості проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (необхідно 3 роки) та у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
05.03.2026 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. За принципом екстериторіальності її заява була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого №032350029218 від 13.03.2026 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії. Підставою для прийняття зазначеного рішення стало те, що тривалість проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 1 рік 4 місяці 6 днів, що не дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку. Відповідачем не зараховано період з 01.09.1987 по 30.08.1989, оскільки в даний час вбачається навчання та робота в місті Луцьк, яке не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV)
Частиною 1 статті 9 №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За нормою статті 26 вказаного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років.
Судом встановлено, що на час звернення до органів Пенсійного фонду України вік позивача 56 років 08 днів, а страховий стаж позивача – 25 років 09 місяців 24 дні.
Позивач просить відповідача призначити пенсію зі зменшенням встановленого законом віку виходу на пенсію, як особі, яка постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом №796-XII.
Відповідно до статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 6 років, є те, що особа проживала або працювала у цій зоні не менше 3 років станом на 01.01.1993.
У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.
Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії.
Відповідно до статті 15 Закон №796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . 
Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону №796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше трьох років.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 при розгляді справи №460/19947/23.
Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) вказав, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Зважаючи на те, що посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії видається особам, які постійно проживали або постійно працювали чи постійно навчалися на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01.01.1993 не менше 3 років, а для розгляду питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку значення має лише факт проживання чи праці у цій зоні, то посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_1 не підтверджує факт проживання чи праці позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01.01.1993 не менше 3 років.
В такому випадку, до уваги приймаються довідки про період проживання, роботи на території зони гарантованого добровільного відселення.
При зверненні до пенсійного органу для призначення пенсії, позивач надала, зокрема, довідку Любешівської селищної ради №657 від 26.09.2024, про те, що ОСОБА_1 з 01.01.1986 по 30.08.1989 дійсно була зареєстрована та постійно проживала в селі Судче Камінь-Каширського району Волинської області, яке відносяться до зони гарантованого добровільного відселення, встановленої законодавством.
Відтак, суд приходить висновку, що цією довідкою підтверджується проживання позивача станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення більше трьох років.
Суд звертає увагу на те, що Закон №796-XII не містить норми, яка б ототожнювала місце роботи з місцем проживання або встановлювала їх нерозривний зв`язок для цілей визначення права на пільгову пенсію. 
Так, статтею 55 вказаного Закону розмежовує проживання і роботу як самостійні та рівнозначні підстави для набуття права на зниження пенсійного віку. Наявність місця роботи в іншому населеному пункті сама по собі не виключає можливості щоденного переміщення між місцем роботи і місцем постійного проживання. 
Робота та навчання позивача у місті Луцьку не змінює постійного місця проживання позивача у селі Судче, яке підтверджується офіційним документом органу місцевого самоврядування (довідкою Любешівської селищної ради).
Відповідач не надав жодного доказу, який спростовував би відомості довідки Любешівської селищної ради №657 від 26.09.2024 про період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення.
Разом з тим, суд констатує, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення взагалі було проігноровано вимоги чинного законодавства щодо врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відтак, період проживання позивача на території радіоактивного забруднення з 01.09.1987 по 30.08.1989, повинен бути зарахований до періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що ГУ ПФУ в Полтавській області протиправно не зараховано зазначений період до страхового стажу позивача.

Отже, відповідач, приймаючи спірне рішення, діяв не на підставі, та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.03.2025 №032350029218 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно визнати протиправним та скасувати.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 05.03.2026, суд зазначає таке.
Суд звертає увагу, що за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії за віком, суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на призначення вказаної пенсії. Саме до повноважень органів ПФУ віднесено зарахування певних періодів проживання та трудової діяльності до страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.
Обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу».
Однак, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, беручи до уваги зібрані та досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, а також враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. 
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.03.2025 №032350029218 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 331,20 грн (одну тисячу триста тридцять одну гривню 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, місто Полтава, вулиця Гоголя, 34, код ЄДРПОУ 13967927).

Суддя В. В. Дмитрук