САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №206/2390/26
2-а/206/23/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 року Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Румянцев О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста – інспектора з паркування відділу контролю за паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Капустіна Ярослава Владиславовича та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра через систему «Електронний суд» із адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30 грудня 2025 року інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Капустіним Ярославом Владиславовичем, в режимі фотозйомки нібито зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Субару Форестер, днз НОМЕР_1 , 30.12.2025 о 12 годині 19 хвилин у м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2, відповідальність за яке передбачена КУпАП ст. 122 ч.1 Кодексу України про адміністративні порушення, п.15.10 (б) Правил дорожнього руху. На лобовому склі автомобіля залишено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД №01591581. Відповідно до винесеної в подальшому постанови 1ДІ №710994 від 14.01.2026, ОСОБА_2 , яка є належним користувачем зазначеного транспортного засобу, визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого КУпАП ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні порушення, п.15.10(б) Правил дорожнього руху. А власником зазначеного транспортного засобу - Субару Форестер, днз НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , як і факт того, що він, як власник транспортного засобу, керував ним 30.12.2025 та залишив його на парковці комерційного закладу 30.12.2025. Вважає постанову по своїй суті протиправною, незаконною та у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню виходячи з наступного. Виносячи постанову серії 1ДІ №710994, інспектором з паркування Капустіним Ярославом Владиславовичем, викладено факти, які не відповідають дійсності: Так ч.1 ст.122 КУпАП зазначено порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху. Суть правопорушення вказана “здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Нірінберга, 2”, чим вчинено порушення правил стоянки, а саме: порушено вимоги підпункту б) пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, здійснено стоянку на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками). На офіційному сайті інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР викладено фотоматеріали, якими начебто зафіксовано вказане правопорушення, однак дивлячись ці матеріали чітко зафіксовано, що налужним йому автомобіль та яким він в той день керував Субару Форестер, днз НОМЕР_1 , не порушує жодних Правил дорожнього руху України, так як автомобіль був припаркований на території паркувальної зони біля комерційного закладу харчування на території орендованих земельних ділянках у територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування, а також не був запаркований (зупинений) на тротуарі (про що вказується інспектором в п.п. б) п. 15.10 ПДРУ. Як видно з доданих фото також зупинці не заважали інші транспортні засоби припарковані по всій території земельної ділянки, жодних забороняючих знаків або табличок встановлено не було, тому він не міг порушити пункт 15.10 (б) ПДР України. Крім того, як чітко видно на зазначених фото біля його автомобіля було припарковано автомобіль Кіа К6, днз НОМЕР_2 , користувача якого з даними порталу інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР притягнуто до відповідальності не було. Так, саму постанову серія 1ДІ №710994 до повідомлення серії ІД №01591581, складено лише 14 січня 2025 року, більш ніж через два тижні після виявлення правопорушення та правопорушника, яку було отримано поштою тільки 14.03.2026, після низки запитів, що не давало йому змоги її оскаржити, а надіслано поштовим зв`язком тільки на запит (не власника), а належного користувача після написання трьох запитів. Вважає, що в даному випадку не було дотримано вимог ст.252 КУпАП згідної якої орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Тобто відсутні речові докази, на які йде посилання та повинні бути зібраними для доведення вини особи у вчиненні правопорушення, як це передбачено ст.251 КУпАП.Відомості викладені в постанові підпадають під дію одразу двох пунктів 1 та 7 статті 247 КУпАП, а саме: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. У зв`язку із чим, просить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, і, як наслідок, у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності судові витрати покласти на відповідачів. Вважає, що інспектором з паркування не дотримано вищевказаних вимог, крім того в постанові не зазначено яким чином відбувалось встановлення стоянки саме на тротуарах, вимірювання відстані зупинки (стоянки, паркування) належного мені транспортного засобу в межах дії такого елементу дорожнього покриття як тротуар, яка ціна поділу вимірювального пристрою, яким чином проводилось вимірювання, підтвердження що місце зупинки відноситься до тротуарів (відомості з відповідного департаменту міської ради щодо елементів благоустрою міста) тощо. Стоянка його автомобіля була виконана таким чином, що не створювалось перешкод дорожньому руху або загрозу безпеці руху для транспорту або пішоходів, або таким чином, що здійснено на тротуарі. При в`їзді відсутні дорожні знаки чи дорожня розмітка, які б забороняли зупинку чи стоянку транспортних засобів на зазначеній ділянці, тим паче земельна ділянка, яка використовувалась громадським закладом для паркування автомобілів, користувачі яких відвідували заклад, якнайменш з 2012 року по день притягнення його до адміністративної відповідальності, тобто до 30.12.2025 для тимчасового (денного) залишення транспортних засобів як єдина в межах центру міста як майже єдиний безоплатний майданчик для стоянки (залишення) транспортних засобів. Так, відповідно до загальнодоступних джерел земельні ділянки №№ 1210100000:03:341:0005 та 1210100000:03:341:0006 знаходяться в оренді ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "МІШЕЛ" (код ЄДРПОУ 30019775), з 27.11.2020 та 20.05.2020 відповідно, цільове призначення - 03.08 Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, розміри земельних ділянок 0.3123 га та відповідно 0.3123 га, місце розташування (відомості з сайту ДЗК додаються). Тобто, інспектором Капустіним Я.В. перевищено межі своїх повноважень та незаконно притягнуто належного користувача автомобіля Субару Форестер, днз НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності, через очевидне не перебування зазначеного автомобіля 30.12.2025 в період часу приблизно з 11.09 по 12.50 год. в зоні дії тротуару в місці паркування належного мені автомобіля Субару Форестер, днз НОМЕР_1 , а також неможливості розповсюдження територій, відведених міської владою під майданчики для паркування, на території орендованих у територіальної громади земельних ділянок №№ 1210100000:03:341:0005 та 1210100000:03:341:0006, а також незнання вимог чинного законодавства (саме п.п.б п. 15.10 ПДРУ). Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає постанову серія 1ДІ №710994 від 30.12.2025 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків інспектора з фактичними обставинами справи. Позивач просить суд визнати дії інспектора Капустіна Ярослава Владиславовича неправомірними. Постанову серії 1ДІ №710994 від 14.01.2026 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 300 гривень, по справі про правопорушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, відповідальність за яке передбачено ст. 122 ч.1 КУпАП – скасувати. Судові витрати покласти на відповідачів.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 23.04.2026 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
29 квітня 2026 року від представника відповідача Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Жари О.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву в якому вона зазначає, що 30.12.2025 року інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: стоянка на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками) транспортного засобу Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1 (далі транспортний засіб позивача), за адресою м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2 чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил. У відповідності до положень статті 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 30.12.2025 року.; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2 3) географічні координати: 48.4691267, 35.051265 4) час вчинення порушення: 12:19 (12 год. 19 хв.). Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором у повній відповідності до вимог ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД № 01591581 на лобовому склі транспортного засобу позивача. Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ №710994 від 14.01.2026 року згідно з ч. 5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (держателем якого є МВС України), інспектором з паркування визначено, що транспортний засіб Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 . Водночас у зазначеному реєстрі наявні відомості про внесення належного користувача цього транспортного засобу, а саме ОСОБА_2 . Тобто, відповідно до чинного законодавства відповідальною особою за правопорушенням є належний користувач – ОСОБА_2 . Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 710994 від 14.01.2026 року згідно з ч. 5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 . Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не була надіслана відповідальній особі оскільки була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення у відповідності до ч. 7 ст. 279-1 КУпАП. У відповідності до ст. 14-2 КУпАП особою, яка притягується до адміністративної відповідальності за постановою серія 1ДІ № 710994 від 14.01.2026 року є ОСОБА_2 , оскільки вона являється належним користувачем транспортного засобу. Як вбачається з оскаржуваної постанови, особою, яку визнано винною та до якої застосовано адміністративне стягнення є саме ОСОБА_2 . Тобто, саме ОСОБА_2 має право на оскарження постанови та звернення за захистом до суду (у разі якщо вважає, що оскаржувана постанова порушує її права, свободи або законні інтереси). Однак до суду з позовом замість ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 (який не має права вчиняти дії на захист прав та інтересів іншої особи – ОСОБА_2 ). На підставі вищевказаного, постанова серії 1ДІ № 710994 від 14.01.2026 року не порушує права, свободи або законні інтереси ОСОБА_1 , адже винесена відносно ОСОБА_2 , а тому у ОСОБА_1 відсутні підстави для звернення до суду за захистом з вимогою щодо скасування оскаржуваної постанови. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Капустіна Ярослава Владиславовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Статтею 279-3 КУпАП встановлено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. На момент винесення оскаржуваної постанови, жодна особа із відповідними заявами в порядку абз. 2 ч. 1 ст. 279-3 КУпАП до інспектора з паркування або до інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради не зверталася, у зв`язку з чим підстави для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності відсутні. Щодо тверджень позивача про розміщення транспортного засобу нібито не на тротуарі. Пункт 15.1. Правил передбачає: зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1 а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом тощо. Згідно з п. 1.10 Правил, зупинка — припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Згідно з п. 1.10 Правил, стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; Пунктом 15.10. Правил визначено що стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах. З матеріалів фотофіксації чітко видно, що транспортний засіб позивача здійснив стоянку по вул. Павла Нірінберга, 2 у м. Дніпро (не на краю тротуару, що примикає до проїзної частини, а безпосередньо на тротуарі), чим порушено вимоги п.п. «б» пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху. Із матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб розміщений не вздовж проїзної частини та не в межах її бордюрного примикання, а у внутрішній частині тротуару, що свідчить про його розташування в межах тротуару, а не на його краю. За такого способу розміщення транспортного засобу тротуар втрачає можливість використання за своїм цільовим призначенням - для безперешкодного руху пішоходів, що виключає можливість застосування винятку, передбаченого п.п. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху України. Чинними Правилами визначено, що стоянка транспортних засобів на дорозі повинна здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, в той час як тротуар призначений саме для руху пішоходів, прилягає до проїзної частини та на ньому заборонено стоянку. П.п. «б» п. 15.10 Правил передбачено заборону стоянки на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками). Позивачем було здійснено стоянку транспортного засобу на тротуарі в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками. Вимогами п.п. «в» п. 15.10 Правил передбачено заборону стоянки на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Правилами дорожнього руху передбачено наявність трьох факторів для застосування вимог п.п. «в» п.15.10 Правил, а саме: 1. Транспортний засіб має бути легковим автомобілем або мотоциклом; 2. Транспортний засіб має бути розташований на краю тротуару; 3. Транспортний засіб має залишити щонайменше 2 м для руху пішоходів. Виходячи з системного аналізу норм правил дорожнього руху стає зрозумілим, що при недотриманні хоча б однієї з умов при розташуванні транспортного засобу, норми п.п. «в» п.15.10 Правил не діють та не застосовуються інспектором з паркування при виявленні правопорушення. Транспортний засіб позивача був розташований на тротуарі, підтвердженням цього є твердження позивача, окрім того з фотознімків обставин правопорушення можливо чітко встановити, що розташування транспортного засобу позивача здійснено безпосередньо на тротуарі, а не на краю тротуару, який примикає до проїзної частини, адже транспортний засіб позивача повністю розміщено на тротуарі. В цьому випадку норми п.п. «в» п.15.10 Правил не застосовуються. При розташуванні транспортного засобу на тротуарі саме таким чином розповсюджуються норми п.п. «б» 15.10 Правил, порушення яких було інспектором з паркування виявлено та зафіксовано. Оскільки, позивачем здійснено стоянку транспортного засобу позивача на тротуарі в місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, це призвело до порушення вимог п.п. «б» 15.10 Правил. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду та в пункті 20 постанови від 17.05.2018 по справі №750/3679/17 визначив наступне: «Аналіз положень пункту 15.10 у взаємодії з пунктом 15.6 Правил дорожнього руху України дає підстави для висновку, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках: А) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці; Б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.» Верховний Суд зауважив, що транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташовано таким чином, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Аналіз наведених висновків Верховного Суду у справі № 750/3679/17 свідчить про те, що вирішальне значення для звільнення особи від адміністративної відповідальності мало фактичне розташування транспортного засобу саме на краю тротуару, який примикає до проїзної частини, а також відсутність перешкод для руху пішоходів. Зокрема, Верховний Суд прямо встановив, що у справі № 750/3679/17 транспортний засіб позивача: був припаркований на краю тротуару, а не в його межах; примикав до проїзної частини; за способом розміщення не перешкоджав руху пішоходів. Саме за наявності сукупності вказаних обставин суд дійшов висновку про можливість застосування винятку, передбаченого п.п. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху України. Натомість у даній справі з матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що транспортний засіб позивача був розміщений не на краю тротуару, а безпосередньо в межах тротуару, тобто у зоні, призначеній для руху пішоходів, що є принципово іншою фактичною ситуацією. За такого способу розташування транспортного засобу тротуаp втрачає своє функціональне призначення, а отже виключається сама можливість застосування винятку, передбаченого п.п. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху України, незалежно від фактичної ширини проходу для пішоходів. Посилання позивача на вимоги п.п. «в» п. 15.10 Правил щодо залишення для руху пішоходів щонайменше 2 метрів є безпідставними та не підлягають врахуванню, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення була складена за порушення п.п. «б» п. 15.10 Правил. Оскільки саме позивач посилається на застосування винятку, передбаченого п.п. «в» п. 15.10 Правил, обов`язок доведення наявності підстав для такого винятку покладається на нього, зокрема щодо розміщення транспортного засобу на краю тротуару та забезпечення для руху пішоходів вільного проходу шириною не менше 2 метрів. За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин підстави для застосування п.п. «в» п. 15.10 Правил відсутні, а отже правомірно застосовано загальну заборону стоянки на тротуарах, встановлену п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху України. Для того щоб розмістити транспортний засіб у такий спосіб, водієві необхідно здійснити рух тротуаром, спричинивши загрозу життю та здоров`ю пішоходів, що є порушенням вимог пункту 11.13 Правил, яким забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил. Відповідно до п.1.10 Правил, тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. Пішохід теж є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху. Відповідно до матеріалів справи, треба зауважити що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може не свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху. Також зазначає, що місце вчинення адміністративного правопорушення не має ознак майданчика для паркування транспортних засобів та належить територіальній громаді м. Дніпра, оскільки майданчики для паркування транспортних засобів облаштовуються відповідно до вимог Правил та Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342 (зі змінами), а саме: горизонтальною розміткою синього та білого кольору, дорожніми знаками 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки», 5.44 «Кінець зони стоянки», інформаційними табличками, паркувальними автоматами. У місці, де було зафіксовано вищевказаний транспортний засіб, відповідні дорожні знаки відсутні. Щодо тверджень позивача про відсутність відповідних заборонних дорожніх знаків відповідно до п.п. «б» п. 15.10 розділу 15 Правил, зазначаємо що особа, яка отримала водійське посвідчення повинна знати правила зупинки та стоянки, передбачені Правилами, згідно з якими заборонена стоянка на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличкам), тобто відповідні знаки та таблички показують спосіб здійснення стоянки та дозволяють, таким чином при відсутності вищезазначених умов стоянка заборонена, тобто додаткових позначень заборони стоянки не потребується. Доводи позивача про те, що територія, на якій було розміщено його транспортний засіб, не є тротуаром, а являє собою «парковка комерційного закладу», є безпідставними та ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті позивачем елементів вулично-дорожньої мережі. Відповідно до пункту 1.10 Правил, тротуар - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який примикає до проїзної частини або відокремлюється від неї бордюром, газоном чи іншими конструктивними елементами. Таким чином, визначальними ознаками тротуару є: його функціональне призначення для руху пішоходів; примикання або конструктивне відокремлення від проїзної частини; розташування в межах вулиці або площі, що використовується пішоходами. Як вбачається з матеріалів фотофіксації, територія, на якій було розміщено транспортний засіб позивача: конструктивно відокремлена від проїзної частини бордюром; використовується для руху та перебування пішоходів; є частиною вуличного простору, функціонально пов`язаного з вулицею Павла Нірінберга. Той факт, що вказана територія має значну площу та суцільне асфальтне покриття, не змінює її правової природи та не виключає можливості віднесення її до тротуару, оскільки чинне законодавство не ставить визначення тротуару у залежність від його ширини, площі або типу покриття. Окрім того, в наданих позивачем витягах з Державної службу України з питань геодезії, картографії та кадастру не зазначено, що відповідна територія може використовуватись як місце для здійснення стоянки транспортних засобів, та зазначено відомості про суб`єкта права власності на земельну ділянку – Територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Зважаючи на вищевикладене та докази в вигляді фотофіксації, твердження позивача про розміщення транспортного засобу позивача з дотриманням вимог п.п «в» п. 15.10 Правил є помилковим та безпідставним. Позивач всіляко намагається ввести суд в оману трактуючи законодавство довільно, на власний розсуд з ціллю уникнення адміністративної відповідальності. Щодо посилань позивача про відсутність належних та допустимих доказів, які стали підставою для накладення адміністративного стягнення. Інспектором з паркування було зроблено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу позивача в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 30.12.2025 року.; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2 3) географічні координати: 48.4691267, 35.051265 4) час вчинення порушення: 12:19 (12 год. 19 хв.). Зазначена фотофіксація, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розміщена на вебсайті ipkp.dniprorada.gov.ua, та є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Отже посилання позивача не відповідають дійсності і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Щодо посилань позивача на недотримання інспектором з паркування вимог ст.280 КУпАП. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 – 279-4 КУпАП . Отже, інспектор з паркування при розгляді справи про адміністративне правопорушення керувався ст. ст. 279-1 – 279-4 КУпАП. Враховуючи викладене, позивач тлумачить ст. 280 КУпАП на власний розсуд та наводить не повний її текст з метою уникнення від адміністративної відповідальності. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 38 КАС України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді), а отже оскаржувана постанова була винесена в строк передбачений чинним законодавством України. Щодо хибних висновків позивача про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона містить усі необхідні данні, що передбачені ст. 283 КУпАП. Необхідно зауважити, що частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Фотознімки транспортного засобу позивача зроблені інспектором з паркування повністю відповідають вимогам ст. 14-2 КУпАП та є належними та допустимими доказами у даній справі. з З вищевикладеного вбачається, що дії інспектора з паркування вчинені згідно вимогами чинного законодавства, а постанова про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ № 710994 від 14.01.2026 року є правомірною. Таким чином, позивачем не було надано жодних доказів, які б спростовували наявність правопорушення, в той час як ст. 77 КАС України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Більш того, ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, не можуть істотно вплинути на цілком законне рішення. Просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та головного спеціаліста- інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Капустіна Ярослава Владиславовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити в повному обсязі.
Враховуючи позицію позивача та представника відповідача, дослідивши надані письмові докази, суддя вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. 
Судом встановлено, що 14 січня 2026 року головним спеціалістом – інспектором з паркування відділу контролю за паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Капустіним Я.В. зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Субару Форестер, днз НОМЕР_1 , 30.12.2025 року о 12 годині 19 хвилин у м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 2, відповідальність за яке передбачена КУпАП ч.1 ст.122 КУпАП, п.15.10 (б) Правил дорожнього руху. На лобовому склі автомобіля залишено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД №01591581.
Відповідно до винесеної в подальшому постанови 1ДІ №710994 від 14.01.2026 року, користувача транспортного засобу ОСОБА_2 визнано винною у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення п.15.10(б) Правил дорожнього руху та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Власником зазначеного транспортного засобу - Субару Форестер, днз НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить з наступних висновків.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Пунктом 8 ч.1 ст.4 КАС України , встановлено, що позивач – це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.
За правилами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
У відповідності до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, належним користувачем транспортного засобу є ОСОБА_2 , відносно якої і винесено оскаржувану постанову. Водночас позивачем у даній справі є власник транспортного засобу ОСОБА_1 , який не є суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою.
Оскаржувана постанова не породжує для позивача правових наслідків, не порушує його прав, свобод чи інтересів, а відтак у нього відсутнє право на звернення до суду з відповідним позовом.
Відповідно до встановлених судом обставин, оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення серії 1ДІ №710994 від 14.01.2026 року до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_2 як належного користувача транспортного засобу. Вказана постанова є індивідуальним актом, який породжує правові наслідки саме для цієї особи, оскільки визначає її права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Разом з тим, із даним адміністративним позовом до суду звернувся ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу, однак не є особою, щодо якої винесено оскаржувану постанову, та не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності повноважень діяти в інтересах ОСОБА_2 .
Суд враховує, що право на звернення до адміністративного суду пов`язується із наявністю у особи порушеного права, свободи чи інтересу саме внаслідок прийняття оскаржуваного рішення. У даному випадку позивачем не доведено, що постанова серії 1ДІ №710994 від 14.01.2026 року безпосередньо порушує його права, свободи чи законні інтереси, оскільки вона прийнята відносно іншої особи.
За таких обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у даній справі, а поданий ним позов спрямований на захист прав та інтересів іншої особи без належного процесуального представництва.
Отже, підстави для залишення позовної заяви без розгляду на стадії ухвалення рішення відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 129 Конституції України, ст.ст.7, 14-2,122, 245, 247, 251, 252, 258, 277, 279-1, 280, 287, 293, 296 КУпАП України, ст.ст.4-6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 257-262, 286, 295 КАС України, суд – 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративний позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до головного спеціаліста – інспектора з паркування відділу контролю за паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Капустіна Ярослава Владиславовича (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75) та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75, ЄДРПОУ 42403446) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя           О.П.Румянцев