Справа № 420/7513/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Головне управління Національної поліції України в Херсонській області (вул. Лютеранська, м.Херсон вул. Лютеранська, 73000) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 20.03.2026 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позов.
Позивач подав до суду позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), третя особа Головне управління Національної поліції України в Херсонській області ГУ НПУ), в якому просить: 
визнати протиправними дії відповідача щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення його, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення; 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до ГУ НПУ в Херсонській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення його - ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487.
Ухвалою суду від 14.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 05.06.2026 року повернуто без розгляду клопотання відповідача викладене у відзиві на позов.
Позивач зазначив, що він відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
15.01.2026 року він сформував новий електронний військово-обліковий документ (далі ВОД) через застосунок Резерв+. У вказаному документі міститься інформація про те, що його розшукує ТЦК та СП за порушення правил військового обліку. 
У тексті електронного ВОД зазначена «Причина розшуку» як «Не прибув своєчасно за повісткою до ТЦК та СП», «Дата початку розшуку» - 15.01.2026 року. 
Позивач вказує, що його повісткою №6351585 зобов`язано з`явитися 12.01.2026 року о 16.00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду. 12.01.2026 року він з`явився за викликом та подав скаргу на висновок ВЛК, що підтверджується відтиском печатки на скарзі, а тому вважає, що відсутні підстави для розшуку та складання адміністративного протоколу. У разі закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягають припиненню й заходи щодо доставлення особи з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, а протокол є доказом в справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП). 
Згідно з пунктом 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 (далі Порядок №1487), ТЦК повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. 
Позивач вважає, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться недостовірні відомості щодо порушення ним правил військового обліку та відсутні підстави для здійснення заходів щодо адміністративного затримання та доставлення його до ТЦК та СП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Позивач також зазначив, що направив в ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідну заяву, проте відповідь не отримав. 
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що 15.01.2026 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення №Е4417668 про доставлення ОСОБА_1 до ТЦК, яке в порядку інформаційної електронної взаємодії, визначеного абзацом 3 п.56 Порядку №1487 направлено до органів національної поліції. Прийняття вказаного рішення у Процесуальною (процедурною) підставою для прийняття вказаного рішення п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2022 р. №154, п.56 Порядку №1487. 
Тобто за змістом та суттю вказане рішення про доставлення особи є заходом забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, що застосовуються у відповідності до положень вказаних нормативних актів. Матеріально-правовою підставою для прийнятого рішення про застосування заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення стало наявність у розпорядженні РТЦК та СП даних що свідчать про можливі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУА. 
Пункт 8 Порядку оформлення (створення) військово-облікового документу для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМ України від 16.05.2024 р. № 559 передбачає, серед іншого, відображення (за наявності) у військово-обліковому документі в електронній формі відомостей щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення.
Третя особа ГУ НПУ подала до суду пояснення, в яких зазначила, що відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію бази даних, які до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
До повноважень належить притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за порушення правил військового обліку з прийняттям відповідної постанови у спосіб та порядку, а також і внесення відповідачем до Реєстру таких даних про притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності та даних про порушення ним правил військового обліку. Саме посадові особи відповідача наділені повноваженнями вносити наведені вище дані до Реєстру, які у подальшому відображаються у мобільному додатку військовозобов`язаного. 
Внесення відомостей щодо позивача до інформаційно-комунікаційної системи Національної поліції України «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІКС «ІПНП») було здійснено на підставі звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке надійшло до ГУНП в установленому законом порядку. ГУНП в Херсонській області не є суб`єктом формування або ініціювання звернень ТЦК та СП, не визначає їх зміст та правову кваліфікацію відомостей, а діє виключно в межах повноважень щодо їх обліку та реагування. 
Справа розглянута в письмовому провадженні. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України (паспорт НОМЕР_1 ) та військовозобов`язаним, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач має паперове тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , видане 06.07.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке містить наступні відомості:
у п.7 («Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я») зазначено: непридатний до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час на підставі ст.64-б, гр. 2 наказу МОУ №402 від 2008 року. ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 - 18.06.2020 р, протокол №99;
у п.8 («Призовною комісією») ІНФОРМАЦІЯ_8 зарахований у запас 28.11.2005 року, протокол №48 згідно з п.1 ст.38 ЗК «ПЗВОіВС» (по досягненню 25-річного віку);
цп.9 («Підлягає повторному медичному пересвідченню») – 18.06.2025 року.
у п.10 («Тимчасове посвідчення видано», причина видачі) – втрата тимчасового посвідчення.
Також вказано, що взято на військовий облік позивача 24.11.2005 року.
Позивачу відповідачем направлена повістка №6351585 від 08.01.2026 року про явку до Херсонського РТЦК 12.01.2026 року для проходження медичного обліку. 08.01.2026 року позивачу виписано направлення на ВЛК.
Відповідно до постанови військово-лікарської комісії при КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського «ХМР» від 09.01.2026 року, позивача визнано придатним до військової служби в військових частинах забезпечення, ТЦК, навчальних центрах, медичних підрозділах, підрозділах зв`язку, логістики, оперативного забезпечення.
Позивач подав до відповідача скаргу від 12.01.2026 року, в якій просив скасувати довідку ВЛК від 09.01.2026 року та після проходження обстеження та лікування призначити ВЛК вищого рівня.
15.01.2026 року позивач сформував новий електронний військово-обліковий документ через застосунок Резерв +. 
Згідно зі скріншотом із застосунку Резерв+ наданому до позову: позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постанова ВЛК від 09.01.2026 року - придатний до військової служби в в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ закладах установах підрозділах, підрозділах зв`язку, логістики, ОЗ, охорони. оперативного забезпечення, а також наявні відомості про звернення до Нацполіції 10.09.2025 року, причина звернення – не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК, також наявний штам – порушення правил військового обліку.
Також наявна інформація про те, що ТЦК та СП 15.01.2026 року звернулось до Нацполіції, щоб доставити позивача для складання протоколу. Причина: не прибули за повісткою до ТЦК та СП.
Позивач вважаючи протиправним направлення до Нацполіції такого звернення звернувся до суду з цим позовом.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу за позовною заявою в межах позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного. 
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. 
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ). 
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України. 
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (ч.1 ст. 2 Закону №1951-VIII).
За приписами ч.ч.8, 9 ст.5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. 
Отже відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п.20-1 ч. 1 ст.7 Закону №1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення). 
Відповідно до ч.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених ч.1,3 ст.22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Стаття 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, ст.210-1 за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Згідно зі ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Таким чином, процес притягнення особи до адміністративної відповідальності - це законодавчо врегульована процедура КУпАП, що включає виявлення (фіксацію) правопорушення, складання протоколу у встановлених КУпАП випадках, розгляд справи уповноваженим органом, винесення постанови та її виконання.
Відповідно КУпАП регламентує процедуру притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, визначаючи уповноважені органі, які фіксують (виявляють) вказані адміністративні правопорушення, розглядають та виносять постанови про накладення адміністративного стягнення або приймають інше рішення. 
Відповідно до ст.235 КУпАП такими уповноваженими органами щодо адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦКСП).
Доаставлення правопорушника до уповноваженого органу поліцією передбачено ст.259 КУпАП.
Процедура притягнення до адміністративної відповідальності завершується відповідно до ст.284 КУпАП прийняттям уповноваженим органом постанови: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.
Постанова про закриття справи відповідно до ст.284 КУпАП виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу (в якій зазначено, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення).
Постанова уповноваженої особи може бути оскаржена до суду. 
Адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Судом встановлено, що відносно позивача не прийнята будь-яка постанова, оскільки він до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, навіть коли дізнався, що відносно нього внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про те, що він є особою, яка вчинила адміністративне правопорушення – порушення правил військового обліку.
Позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача стосуються лише того, що відповідач направив звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення його, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Таки вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки право РТЦК є уповноваженим на це суб`єктом владних повноважень відповідно до КУпАП, якій виявляє та фіксує адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Саме РТЦКСП відповідно до норм КУпАП є уповноваженими органами розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, та встановлювати наявність або відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Встановлений нормами КУпАП порядок розгляду справ передбачає як права та обов`язки уповноваженого органу та і права та обов`язки особи, яка притягується до відповідальності. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має обсяг прав, які визначені ст.268 КУпАП, у тому числі подавати докази, пояснення, оскаржувати прийняте рішення. 
З урахуванням всіх обставин наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення встановлюється саме під час розгляду справи уповноваженим органом. Обставини, які викладає представник позивача ґрунтуються на припущеннях щодо дати та обставин скоєння адміністративного правопорушення.
Таким чином, відсутні підстави для визнання протиправними дій Херсонського ТЦК щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про те, що він особою, яка вчинила правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, як про виявлений факт правопорушення, оскільки за змістом позову питання по суті про наявність або відсутність в діях (бездіяльності) позивача складу правопорушення уповноваженим органом не вирішувалось.
Щодо направлення звернення до Нацполіції про доставлення особи, яка вчинила правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, то таке право визначено законодавством и правомірно відображається в ВОД.
Таке право уповноваженого органу встановлено ст.259 КУпАП, а також п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2022 р. №154, якою серед прав РТЦК наявне право звертатися в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені 210, 210-1 КУпАП.
Згідно зі п.56 Порядку №1487 Нацполіція за зверненням РТЦК здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені 210, 210-1 КУпАП, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Направляючи звернення до Нацполіції Херсонський ТЦК діяв у відповідності до законодавства, оскільки право на вказані дії відповідача в процесі притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачені нормами КУпАП (ст.259 КУпАП), ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацом 3 п. 56 Порядку № 1487, п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2022 р. №154, як таки, щоб вирішити остаточно питання наявність або відсутність складу правопорушення в діях позивача та прийняття рішення у відповідності до вимог КУпАП. 
Суд не приймає доводи позивача, що він 12.01.2026 року зявився до відповідача за повісткою №6351585, оскільки не надано жодного доказу того, що направлення звернення до Нацполіції про доставлення позивача до РТЦК пов`язано саме з вказаною повісткою. 
Загальновідомим є факт введення указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких водночас пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.
Держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів із огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону, про який ідеться.
Правовий режим воєнного стану зумовлює пріоритетність норм спеціального законодавства, яке залежить від безпекових потреб держави, у тому числі прийняття відповідних нормативно-правових актів та їх зміни для ефективного застосування в період воєнного стану.
Постановою КМУ від 16.05.2024 року №559 затверджений Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, якій під час воєнного стану зазнавав змін.
Пунктом 5 Порядку встановлено, що військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в електронній формі є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.
Отже відомості про звернення до Нацполіції відображені у ВОД позивача правомірно.
Не підлягають відповідно задоволенню як похідні вимоги про зобов`язання відповідача направити до ГУ НПУ в Херсонській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача до РТЦК
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Отже контроль легальності дій відповідача це контроль за вирішенням ним вирішення ним питання наявності або відсутності в діях (бездіяльності) позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, яке повинно завершиться прийнятим рішенням. Такий контроль у відповідності до КАС України здійснює місцевий загальний суд як адміністративний.
Щодо до дій відповідача відображення у ВОД відповідачем направлення ним звернення до Нацполіції щодо доставлення позивача до РТЦК, то таке право відповідачва встановлено відповідними нормативно-правовими актами.
Суд не приймає до уваги твердження позивача, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки вчинення наявність або відсутність складу правопорушення має бути встановлено компетентним, уповноваженим органом - РТЦКСП, або судом, але лише в порядку судового контролю за прийнятим рішенням.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи встановлені обставини дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд, – 

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ,код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), третя особа Головне управління Національної поліції України в Херсонській області (вул. Лютеранська, м. Херсон вул. Лютеранська, 73000, код ЄДРПОУ 40108782) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.