Дата документу 12.05.2026	Справа № 643/12510/17	
 	Провадження № 2/554/332/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року м. Полтава 
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Материнко М.О.,
за участю секретаря судового засідання - Єфименко І.С.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Ткаченко С.В. (в залі суду),
законного представника позивача – ОСОБА_1 (поза межами приміщення суду),
представника ОСОБА_2 – адвоката Павлов Є.О. (поза межами приміщення суду),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , правонаступниці в порядку спадкування після позивача - ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник – мати ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:
До Московського районного суду м. Харкова було подано позов ОСОБА_4 про визнання нікчемним та скасування договору дарування виселення та вселення з житлового приміщення квартири, усунення перешкод в користуванні жилою площею квартири. У позові ОСОБА_4 просила прийняти рішення, яким визнати недійсним та скасувати Договір дарування, укладений між ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , реєстраційний помер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , від 04 вересня 2017 року, в якому ОСОБА_2 передає, а ОСОБА_6 приймає в дар, належну ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 27,9 кв. м., загальною площею 44, 5кв. м., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО у Харківській області Ємець І.О., зареєстровано в реєстрі 6181; виселити ОСОБА_7 та його дружину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення; вселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер – НОМЕР_3 , разом зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 , зобов?язавши ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні житловою площею квартири.
Ухвалою від 02.11.2022 року вказана справа прийнята до провадження судді Материнко М.О. Октябрського районного суду м. Полтава.
Ухвалою від 01.04.2026 року, було залучено до участі у справі на стороні позивача, правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , в особі законного представника – матері 
ОСОБА_1 вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про виселення ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_8 та ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення та позовну вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер – НОМЕР_3 , разом зі неповнолітньою дочкою - ОСОБА_3 , в квартиру АДРЕСА_1 , зобов?язавши ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні житловою площею квартири - залишено без розгляду ухвалою від 01.04.2026 року по справі.
Ухвалою від 01.04.2026 року по справі, також було прийнято до розгляду заяву, адвоката Ткаченко Світлани Василівни, про зміну предмету позову у вказаній цивільній справі та вирішено розглядати позов із зміненим предметом, згідно якого позивач ОСОБА_3 , правонаступниця в порядку спадкування після ОСОБА_4 , заявяє вимогу до ОСОБА_9 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та просить витребувати з чужого незаконного ОСОБА_10 , квартиру АДРЕСА_2 .
Заперечень на заяву адвоката Ткаченко Світлани Василівни, про зміну предмету позову до матеріалів справи від інших учасників не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:
Судом встановлено, що між ЗАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_1 було укладено рамкову угоду № 6440, на підставі та в межах якої було укладено договір про надання траншу №2.24637/6440 від 22 листопада 2007 року, за умовами якого було надано кредит у розмірі 44 000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних строком на 36 місяців.
На забезпечення виконання вимог вищезазначених договорів 22 листопада 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 , укладено договір іпотеки, згідно з яким остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .
У зв`язку з тим, що позичальник своєчасно не виконала покладені на неї рамковою угодою та договором про надання траншу зобов`язань ПАТ «ПроКредит Банк» 02 серпня 2010 року звернулося в позасудовому порядку до приватного нотаріуса Слоневської Д. В., якою 11 серпня 2010 року було вчинено виконавчий напис та запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки-квартиру.На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса 11 лютого 2011 року були проведені публічні торги, переможцем яких став представник ПАТ «ПроКредит Банк».
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 серпня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Слоневською Д. В., на підставі якого відбулись публічні торги.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року у справі № 643/17957/15-ц, за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , визнано публічні торги від 11 лютого 2011 року з реалізації вказаної квартири, переможцем яких став ПАТ «ПроКредит Банк» - недійсними. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру та витребувано на користь ОСОБА_4 з володіння ОСОБА_7 вказану квартиру. 
13.09.2017 року державний реєстратор відмовляє ОСОБА_4 в реєстрації права власності на спірну квартиру рішенням № 37056249, оскільки згідно рішення по справі № 643/17957/15-ц Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року, квартира витребувана з володіння ОСОБА_7 , а згідно відомостей з ДРРП право власності на квартиру зареєстровано за іншою особою згідно договору дарування від 14.09.2017р., що посвідчено приватним нотаріусом Ємець І.О.
Таким чином, ОСОБА_4 не зареєструвала право власності на спірну квартиру, згідно з рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року у справі № 643/17957/15-ц, оскільки після набрання рішенням чинності, квартира була знову відчужена.
З наведених рішень суду та матеріалами справи доводиться, що спірної квартира була предметом наступних правочинів: 19.08.2013 року було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Слоневською Д.В., Договір – купівлі продажу спірної квартири між сторонами ОСОБА_2 (покупець) та ПАТ «ПроКредит Банк». В подальшому 01.03.2016 року було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Горільчаник І.М., Договір – купівлі продажу спірної квартири між сторонами ОСОБА_7 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець). Потім 20.07.2017 року було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Горільчаник І.М., Договір про розірвання договору – купівлі продажу квартири від 01.03.2016р., між сторонами ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .
Останній правочин щодо спірної квартири було вчинено - 04.09.2017р., згідно якого ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_5 , прийняв у дар спірну квартиру, згідно Договору дарування, що посвідчено приватним нотаріусом Ємець І.О. З інформаційної довідки з ДРРП від 16.09.2017 року, вбачається, що право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем - ОСОБА_5 . 
Суд погоджується з доводами позивача, щооскільки факт визнанняприлюднихторгівнедійснимирішенням суду спростовуєправомірністьукладення в подальшому будь-якихправочинівщодоспірного майна, тодійсно ефективним способом судового захисту прав власника квартири буде не позовна вимога про визнання недійсним останнього правочину щодо квартири, в даному випадку - договору дарування від 14.09.2017р., а віндикаційний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння – останнього набувача квартири.
При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла позивач у справі - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , видане 19 квітня 2023 року, Шосткинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районні Сумської області Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції.
Згідно заповіту від 08.09.2012 за № 3242, ОСОБА_4 все належне надень смерті майно заповідає - ОСОБА_3 .
Листом № 69/01-16 від 05.12.2025 року, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Череватенко О.М. доводиться, що після смерті позивачки - ОСОБА_4 , відкрита спадкова справа номер 68/2025,від 05.12.2025 року. Єдиним спадкоємцем за заповітом, після ОСОБА_4 є — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що за наявності державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем належним способом захисту є віндикаційний позов, а інші вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 та 388 ЦК України, є неефективними. Зокрема, у постанові від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц виснувала про те, що: "У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 362/2707/19 (провадження № 14-21цс22)). Отже, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є його останнім набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись для повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було надалі відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення позову про витребування майна до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених, зокрема, статтями 387 та 388 ЦК України".
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, наведено правовий висновок про те, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.
Суд приймає до уваги обставини встановлені щодо сторін спору по справі № 643/17957/15-ц, а саме, що квартира вибула з власності позивача -  ОСОБА_4 поза її волею, а перший правочин за яким спірна квартира вибула з власності позивачки - публічні торги від 11 лютого 2011 року з реалізації вказаної квартири, переможцем яких став ПАТ «ПроКредит Банк» визнані – недійсними (Постанова Верховного Суду від 19.12.2018 року по справі № 643/17957/15-ц та рішення Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року) 
Таким чином, факт визнання публічних торгів від 11 лютого 2011 року, з реалізації вказаної квартири недійсними, спростовує правомірність укладення в подальшому будь-яких правочинів щодо спірного майна, в тому числі останнього правочину – договору дарування, набувачем за яким став відповідач – ОСОБА_5 .
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що майно, яке вибуло з володіння власника - ОСОБА_4 , без його волі, шляхом реалізації на публічних торгах, необхідно повернути у володіння ОСОБА_3 , правонаступниці, в порядку спадкування після ОСОБА_4 , шляхом витребування з чужого володіння – ОСОБА_5 .
Враховуючи зміну предмету позову та обставини справи, належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_5 - останній набувач спірного майна.
ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки, станом на дату розгляду справи по суті не є власником спірної квартири.
З цих підстав позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Таким чином позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині позовних вимог до ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 2-3, 10, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 295-300 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_3 , правонаступниці, в порядку спадкування після ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник – мати ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.
Позовні вимоги ОСОБА_3 , правонаступниці, в порядку спадкування після ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник – мати ОСОБА_1 до ОСОБА_5 задовольнити та витребувати  з чужого незаконного володіння  ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , квартиру   АДРЕСА_2 .
В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи:
Законний представник позивача –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач – ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач – ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 
Повний текст рішення виготовлений 21.05.2026 року.
Суддя       М.О.Материнко