Справа № 367/5934/17
Провадження №2/367/1135/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
08 червня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: 
головуючого судді Мерзлого Л.В., 
секретаря судових засідань Колодезної В.В.,
за участі сторін:
представника позивача Татарченка К.В. (в режимі відеоконференцзв`язку),
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Ірпінської міської ради Київської області, Головного територіального Управління юстиції у Київській області про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію на нерухоме майно,-
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_3 , в інтересах якого діяв представник - адвокат Ляхов І.О. у вересні 2017 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Ірпінської міської ради Київської області, Головного територіального управління юстиції у Київській області
про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, мотивуючи вимоги наступним.
ОСОБА_3 (надалі - Позивач) у 2017 році від свого представника дізнався, що на підставі Договорів доручення відбулась державна реєстрація квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлового приміщення АДРЕСА_5 , де власником даних приміщень значиться ОСОБА_1 (надалі – Відповідач 1), що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру речових прав на нерухоме майно/Реєстру прав власності на нерухоме майно 03.02.2017 року. Рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно (надалі - Рішення) прийнято державним реєстратором Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області – Гордейчуком Валерієм Петровичем (надалі – державний реєстратор) на підставі вказаних Договорів доручення від 13 квітня 2013 року. Позивач постійно проживає в іншій країні і про те, що право власності на оспорювані об`єкти нерухомості зареєстровано на Відповідача 1, про що зроблено відповідний запис та видано правовстановлюючі документи, згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі – Інформаційна довідка), дізнався випадково від свого Представника за довіреністю, який діє на території України в рамках іншої судової справи, не пов`язаної з предметом даного позову. Позивачу стало відомо, що Відповідач 1 на підставі Договорів доручення від 13 квітня зареєстрував за собою права власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 . Позивач стверджує, що відповідних договорів з Відповідачем 1 не укладав, та підписи у спірних договорах йому не належать, хоча виконані у схожій його підпису формі.
Позивач долучив до матеріалів справи копії договорів доручення від 13.04.2013 року на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , копії договорів доручення від 20.04.2013 року на квартиру АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення АДРЕСА_6 та копії Свідоцтва про право власності від 02.12.2014 на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення №15 Відповідача 1, копію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, копію Інформаційної довідки по ОСОБА_1 (витяг 1, 8, 9, 10, 11 сторінки). Пізніше позивач долучив до матеріалів справи копію технічного паспорту на будинок по АДРЕСА_7 , копії витягів на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлове приміщення АДРЕСА_5 , копії рішень про державну реєстрацію на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 і нежитлове приміщення №15 від 02 грудня 2014 року.
Вважав, що його немайнове право було порушене, а тому він і звернувся до суду за захистом свого немайнового права та інтересу. Позивач зазначає, що договори Доручення № Б/Н від 13 квітня 2013 року укладені з порушенням цивільного законодавства України з недотриманням вимог статей 207, 245, 657 Цивільного кодексу України, не відповідають формі, в якій відповідно до закону мають вчинятися правочини, а договори купівлі-продажу нерухомого майна повинні укладатися у письмовій формі і підлягати нотаріальному посвідченню. Через недотримання письмової форми, відсутності особистого підпису правочину однієї із сторін, вважає такі правочини нікчемними і недійсними через невідповідність вимогам законодавства, а Відповідач 1 неправомірно використав спірні Договори доручення для державної реєстрації права власності за собою на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 .
Позивач зазначає, що предметом позову є цивільно-правові договори та право власності на новозбудовані об`єкти нерухомості, які випливають з Договорів доручення від 13 квітня 2013 року, за якими Позивач нібито здійснив будівництво житлового будинку, де знаходяться об`єкти нерухомості (новобудова) за адресою: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 та за якими нібито визначено обов`язок Позивача ( ОСОБА_3 ) виконати дії щодо передачі квартир та нежитлового приміщення з наділення відповідними цивільними правами та обов`язками. Також підставою позову вважає неправомірні дії Відповідача 1 ( ОСОБА_1 ) щодо реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , будівництво яких здійснив Позивач на земельній ділянці, яка належить йому на підставі Договору дарування земельної ділянки від 12.07.2013 року, який долучив до позову. Зазначає, що оригінал Декларації про готовність об`єкта до експлуатації знаходиться у нього, як у замовника, а другий екземпляр знаходиться в органі, що здійснив реєстрацію прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а третього екземпляра не існує. 
Позивач також зазначає, що Головне територіальне управління юстиції у Київській області (надалі - Відповідач 3) в особі державного реєстратора (державного реєстратора Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області – Гордейчука Валерія Петровича) порушило його нематеріальні права, не дотримавшись правових, економічних, організаційних засад проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за Законом України “Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень” від 01.07.2004 року №1952 IV, статті 19 (в редакції чинній на момент чинення реєстраційних дій, тобто на 02.12.2014 року), яким визначено перелік документів, які можуть бути підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державний реєстратор разом із заявою, органу державної реєстрації повинен був надати документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, який засвідчує реєстрацію прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. А державний реєстратор, прийнявши рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за Відповідачем 1 ( ОСОБА_1 ) без документа, що посвідчує право на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, порушив, вимоги ч.1 і ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України та Порядку №868 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року, оскільки власником земельної ділянки і особою, яка здійснила будівництво є Позивач. Вважає, що даний факт встановлює право власності на оспорювані об`єкти лише за Позивачем.
З огляду на зазначене вище та на законодавчі зміни, які відбулися у сфері державної реєстрації, Позивач визначився із складом відповідачів. Вважав Ірпінську міську раду Київської області (надалі - Відповідач 2) належним відповідачем, так як, функції у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та його обтяжень щодо спірних об`єктів нерухомого майна від Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області були передані до Ірпінської міської ради Київської області, у складі якої діє Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ірпінської міської ради: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, куди були передані реєстраційні справи на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 .
Позивач звертає увагу на те, що домовленостей на відчуження квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та нежитлового приміщення №15 на користь Відповідача 1 ( ОСОБА_1 ) між сторонами не було. Попередні договори не укладалися. Жодного правочину/розпорядчого документу про перехід права власності на дані об`єкти нерухомості ОСОБА_3 не підписував та не видавав.
З урахуванням поданої позивачем 06.12.2019 заяви про уточнення позовних вимог, ОСОБА_3 просить суд визнати недійсними: Договір доручення № Б/Н від 13 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо об`єкту нерухомості - квартири АДРЕСА_8 та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області (Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області) Гордейчука Валерія Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2014р. № 17664079 квартири АДРЕСА_8 . Зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради забезпечити внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за рішенням від 02.12.2014 року № 17664079; Договір доручення № Б/Н від 13 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо об`єкту нерухомості - квартири АДРЕСА_9 та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області (Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області) Гордейчука Валерія Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2014 року № 17664075 квартири АДРЕСА_9 . Зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради забезпечити внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за рішенням від 02.12.2014 року № 17664075; Договір доручення № Б/Н від 13 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо об`єкту нерухомості квартир АДРЕСА_10 та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області (Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області) Гордейчука Валерія Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2014 року № 17664051 квартири АДРЕСА_10 . Зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради забезпечити внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за рішенням від 02.12.2014 року № 17664051; Договір доручення № Б/Н від 13 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо об`єкту нерухомості квартир АДРЕСА_11 та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області (Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області) Гордейчука Валерія Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2014 року № 17664083 квартири АДРЕСА_11 . Зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради забезпечити внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за рішенням від 02.12.2014 року № 17664083; Договір доручення № Б/Н від 13 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо об`єкту нерухомості: нежитлове приміщення АДРЕСА_6 та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області (Реєстраційної служби Ірпінського управління юстиції Київської області) Гордейчука Валерія Петровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2014 року № 17664007 нежитлового приміщення АДРЕСА_6 . Зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради забезпечити внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за рішенням від 02.12.2014 року № 17664007.
Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий збір відповідно до визначеного законодавством порядку розподілу судових витрат.

ІІ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позиції учасників справи.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Карабаза Н.Ф. від 21.11.2017 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Ірпінської міської ради Київської області, Головного територіального Управління юстиції у Київській області про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію на нерухоме майно.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Карабаза Н.Ф. від 14.07.2020 задоволено заяву про самовідвід судді у справі № 367/5934/17.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 24.07.2020 прийнято до провадження цивільну справу № 367/5934/17. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 04.10.2021 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В. та призначено по справі підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 24.05.2023 витребувано у ОСОБА_3 для огляду в судовому засіданні оригінали документів, на підставі яких здійснювалась реєстрація спірних об`єктів нерухомого майна, а саме:
Договір доручення будівництва від 13.04.2013р. квартири АДРЕСА_12 ;
Акт прийому передачі квартири від 01.09.2014р. до Договору доручення будівництва від 13.04.2013р. квартири АДРЕСА_12 ;
Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ІУ 143141280468 від 08.05.2014 р.;
Заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень будинку АДРЕСА_13 ;
Декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ІУ 142142410929 від 29.08.2014 р.;
Звіту про незалежну оцінку вартості житлового об`єкта кв. АДРЕСА_14 , від 01.10.2016 року;
Звіт про незалежну оцінку вартості житлового об`єкта кв. АДРЕСА_15 , від 01.10.2016 року; 
Звіт про незалежну оцінку вартості житлового об`єкта кв. АДРЕСА_16 , від 01.10.2016 року; 
Звіт про незалежну оцінку вартості житлового об`єкта кв. АДРЕСА_17 , від 01.10.2016 року;
Звіт про незалежну оцінку вартості житлового об`єкта нежитлового приміщення №13, в буд. АДРЕСА_7 , від 01.10.2016 року; 
Попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_18 , від 23.09.2013 року; 
Договір доручення будівництва об`єкта нерухомості, буд. АДРЕСА_7 , від 13.04.2013 року;
Договір доручення будівництва кв. АДРЕСА_8 , від 13.04.2013 року; 
Договір доручення будівництва кв. АДРЕСА_9 , від 13.04.2013 року;
Договір доручення будівництва кв. АДРЕСА_10 , від 13.04.2013 року; 
Договір доручення будівництва кв. АДРЕСА_11 , від 13.04.2013року;
Договір доручення будівництва нежитлового приміщення 15 по АДРЕСА_7 , від 13.04.2013 року;
Договір купівлі-продажу майнових прав кв. АДРЕСА_8 , від 13.04.2013 року; 
Договір купівлі-продажу майнових прав кв. АДРЕСА_9 , від 13.04.2013 року; 
Договір купівлі-продажу майнових прав кв. АДРЕСА_10 , від 13.04.2013 року; 
Договір купівлі-продажу майнових прав кв. АДРЕСА_11 , від 13.04.201 року; 
Договір купівлі-продажу майнових прав нежитлового приміщення 15 по АДРЕСА_7 , від 13.04.201 року;
Акт прийому-передачі квартири  АДРЕСА_8 , від 01.09.2014 до договору доручення від 20.04.2013 року; 
Акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_9 , від 01.09.2014 до договору доручення від 20.04.2013 року;
Акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_10 , від 01.09.2014 до договору доручення від 20.04.2013 року; 
Акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_11 , від 01.09.2014 до договору доручення від 20.04.2013 року;
Акт прийому-передачі нежитлового приміщення  АДРЕСА_6 , від 01.09.2014 до договору доручення від 20.04.2013 року.
Ухвалою суду від 24.01.2024 у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Татарченка К.В. від 24.01.2024 року про зміну предмету позову у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Ірпінської міської ради Київської області, Головного територіального Управління юстиції у Київській області про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію на нерухоме майно відмовлено.
Ухвалою суду від 20.03.2024 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від позивача не надходило. Разом з тим, у судовому засіданні представник позивача – адвокат Татарченко К.В. суду повідомив про те, що позивач на даний час перебуває за межами України та станом на час проведення судового засідання, у зв`язку зі значними розбіжностями в часових поясах, прийняти участі в судовому засіданні можливості немає.
Представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Татарченко К.В. в судовому засіданні у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних джерел зв`язку за допомогою застосунку «Електронний суд», вимоги позову підтримав повністю, наголошував на тому, що договори доручення є недійсними, а правочини нікчемними, оскільки не відповідають вимогам законодавства, просив позов задовольнити, вирішити питання судових витрат. 
Відповідач 1 ОСОБА_1 та його представник адвокат Свириденко В.М. проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Так, Відповідач 1 зазначав про те, що Позивач вибірково подав до суду договори доручення, крім того, судами вже були встановлені обставини дійсності договорів в інших справах, в яких також зафіксовано відсутність претензій до Відповідача 1. Представник Відповідача 1 - адвокат Свириденко В.М. наголошувала на тому, що жодних доказів на підтвердження того, що право власності зареєстроване за Позивачем не надано, крім того, у діях Позивача прослідковується зловживання процесуальними правами та затягування розгляду справи.
На обґрунтування заперечень Відповідач 1 також зазначав, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спір між сторонами не є наслідком порушення його прав з боку відповідачів, а виник у зв`язку зі зміною правової позиції Позивача після повного та належного виконання сторонами договірних зобов`язань, що підтверджується матеріалами справи, письмовими доказами та судовим рішенням у попередній справі №367/7976/16-ц.
У поданому до суду відзиві на позовну заяву, письмових поясненнях, додаткових заявах та під час судових дебатів ОСОБА_1 зазначав про те, що між ним та Позивачем у 2013–2014 роках фактично склалися та були реалізовані цивільно-правові відносини, які підтверджуються належними та допустимими доказами, а доводи Позивача про відсутність волевиявлення, не підписання договорів та незаконність державної реєстрації спростовуються матеріалами справи.
ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи копії рішень у справі 367/7976/16-ц від 20.05.2019 року і постанови Київського апеляційного суду від 20.11.2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, загальний Договір доручення будівництва від 13.04.2013 року, копії Довіреності від 13.03.2015 року, копію Довіреності від 14.01.2016 року, копію адвокатського запиту від 23.10.19 року до ПП «ГЕО», копію Відповіді ПП «ГЕО» від 25.10.2019 року на адвокатський запит, копії Договорів дарування ОСОБА_3 квартир АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 і нежитлового приміщення АДРЕСА_23 , копію Картки атестації експерта ОСОБА_5 , копії нотаріально посвідчених Заяв свідків: державного реєстратора ГОРДЕЙЧУКА В.П.; юриста позивача, ОСОБА_3 , - ОСОБА_6 ; сусідки ОСОБА_7 ; сусіда ОСОБА_8 , копії Технічних паспортів на квартири АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 і нежитлові приміщення АДРЕСА_28 , копію технічного паспорту будинку АДРЕСА_29 , копії Відомостей з державного реєстру про час реєстрації квартир АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 і нежитлових приміщень АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , копії Актів обстеження та копії Актів огляду депутата про стан квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 і нежитлового приміщення АДРЕСА_6 , копію Висновку судового експерта Кріві К.В., копію Висновку почеркознавчої експертизи О. Івашиної від 26.03.2020 року, копію Висновку почеркознавчої експертизи судового експерта Моргун №СЕ-19/111-21/14350-ПЧ, від 16.04.2021 року, диски із записами судового засідання першої інстанції і судового засідання апеляційної інстанції у справі №367/7976/16ц, копію Договору купівлі-продажу майнових прав квартири АДРЕСА_10 , копію Адвокатського запиту та копію Відповіді на адвокатський запит державної реєстраційної служби виконавчого комітету Ірпінської міської ради, копії доказів, що підтверджують судові витрати. 
Відповідач 1 пояснював, що у 2013 році Позивач ОСОБА_3 , запланувавши будівництво багатоквартирного малоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_7 та з метою залучення грошових коштів для фінансування будівництва, самостійно запропонував та уклав із ним Договір доручення б/н від 13 квітня 2013 року.
За умовами вказаного договору ОСОБА_3 виступав Повіреним, а ОСОБА_1 — Довірителем, при цьому предметом договору було вчинення Повіреним від імені та за рахунок Довірителя дій, спрямованих на здійснення будівництва на земельній ділянці Повіреного, введення об`єкта в експлуатацію, оформлення технічної документації та реєстрацію права власності на конкретні квартири та нежитлові приміщення на ім`я Довірителя після завершення будівництва.
Відповідач 1 зазначав, що умовами договору були визначені строки початку та завершення будівництва, перелік обов`язків Повіреного, зокрема щодо укладення договорів підряду, контролю виконання будівельних робіт, введення об`єкта в експлуатацію, оформлення технічних паспортів та правовстановлюючих документів, а також порядок розрахунків між сторонами. Загальна вартість договору складала 880 000,00 грн., які, відповідно до умов договору, були сплачені Довірителем у повному обсязі на момент його підписання.
З метою уточнення предмета зобов`язань та оформлення правовстановлюючих документів на окремі об`єкти нерухомості, за ініціативою Позивача між сторонами також були укладені додаткові договори доручення від 13 квітня 2013 року, якими визначено будівництво та подальшу реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлове приміщення АДРЕСА_5 . Умови основного договору та додаткових договорів є ідентичними, за винятком конкретизації об`єкта та його вартості, при цьому всі суми за вказаними договорами були сплачені Довірителем у повному обсязі на момент їх укладення.
Відповідач 1 стверджував, що всі договори доручення були розроблені та запропоновані саме Позивачем, у зв`язку з чим, у разі наявності неузгодженостей чи двозначностей їх умов, такі мають тлумачитися, на думку відповідача, за принципом contra proferentem, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду.
Також Відповідач 1 зазначав, що факт підготовки договорів Позивачем, на думку Відповідача 1, може підтверджуватися показами свідка ОСОБА_9 , а також поясненнями самого Відповідача 1, який висловив згоду на надання показів під присягою та наполягав на допиті Позивача щодо зазначених обставин. У відзиві Відповідач 1 поставив Позивачу запитання відповідно до частини першої статті 93 ЦПК України щодо обставин, що мають значення для справи.
Відповідач 1 вказував, що на виконання договорів, після завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію, 01 вересня 2014 року між сторонами були складені та підписані акти приймання-передачі, якими підтверджено передачу відповідних об`єктів нерухомого майна Відповідачу 1, а також відсутність взаємних претензій сторін щодо виконання зобов`язань.
Крім того, Відповідач 1 зазначав, що у попередніх судових справах, зокрема у справі № 367/7976/16-ц, Позивач визнавав існування та чинність договорів доручення і актів приймання-передачі та посилався на них як на підставу своїх доводів, тоді як у цій справі обрав протилежну правову позицію без наведення об`єктивних причин.
ОСОБА_1 також зазначав, що Позивач особисто брав участь у підготовці та оформленні реєстраційних документів, зокрема у виготовленні технічної документації, поданні документів до органу державної реєстрації та підписанні відповідних заяв, що підтверджується матеріалами реєстраційної справи та поясненнями державного реєстратора. Така послідовна поведінка Позивача, спрямована на виконання договорів, яка, на думку Відповідача 1, свідчить про наявність волі на укладення правочинів.
Відповідач 1 звертав увагу суду на те, що державна реєстрація права власності на спірні об`єкти нерухомого майна була проведена 02 грудня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Гордейчуком В.П. на підставі повного пакету документів, передбаченого законодавством, чинним на момент вчинення реєстраційних дій, у тому числі документів, підготовлених та поданих самим Позивачем, про що державний реєстратор Грдейчук В.П. зазначив у нотаріально посвідченій заяві свідка.
Відповідач 1 наголошував, що діяв добросовісно, відкрито та відповідно до умов укладених договорів, не приховуючи своїх дій від Позивача, який особисто брав участь у всіх ключових етапах виконання зобов`язань.
При цьому Відповідач 1 зазначав, що реєстраційні дії були проведені публічно, послідовно та в один день, з реєстрацією Позивачем на своє ім`я сусідніх квартир в тому самому будинку, без будь-яких ознак прихованості або обману, а Позивач протягом тривалого часу після реєстрації не заявляв жодних заперечень, не оскаржував реєстрацію та фактично визнавав її законність.
Щодо доводів Позивача про не підписання ним договорів доручення, Відповідач 1 зазначав, що у матеріалах справи наявні висновки судових почеркознавчих експертиз, якими встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 у загальному договорі доручення від 13 квітня 2013 року виконані саме ним. Зазначені висновки є належними та допустимими доказами, їх достовірність не спростована іншими доказами, а клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи Позивач не заявляв.
Відповідач 1 також звертав увагу суду на вибірковість позиції Позивача, який оспорює лише договори доручення на квартири від 13.04.2013 року, водночас, не заявляє вимог щодо загального договору доручення від 13.04.2013 року, договорів доручення від 20.04.2013 року, договорів купівлі-продажу майнових прав, укладених того ж дня, які є складовою всієї конструкції правовідносин між сторонами.
Окремо Відповідач 1 зазначав, що у частині вимог щодо квартири АДРЕСА_4 Позивач не надав жодного договору доручення або акта приймання-передачі, що унеможливлює встановлення предмета спору у цій частині.
Крім того, Відповідач 1 зазначав, що Позивач ніколи не був власником спірних об`єктів нерухомості, а обраний ним спосіб захисту — визнання недійсними договорів без заявлення вимог про наслідки їх недійсності — не здатний відновити будь-яке його право. Позивач не довів, у чому саме полягає шкода чи негативні наслідки для нього внаслідок реєстрації права власності за Відповідачем 1, з урахуванням того, що відповідні дії відбувалися за його безпосередньої участі та відповідно до умов укладених договорів.
Відповідач 1 також вказував, що Позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, не заявивши жодних майнових вимог ані до нього, ані до інших відповідачів, у зв`язку з чим навіть гіпотетичне задоволення позову не матиме правових наслідків, які підлягали б примусовому виконанню.
Крім наведеного, Відповідач 1 зазначав, що позов подано до неналежного складу відповідачів та з пропуском строку позовної давності, а фактично заявлений позов є спробою перегляду завершених та реалізованих цивільно-правових відносин, що суперечить принципу правової визначеності.
Наведені доводи щодо строку позовної давності Відповідачем 1 заявлялися як самостійна підстава для відмови у позові.
У сукупності наведені обставини, на думку Відповідача 1, свідчать про відсутність підстав для втручання суду у реалізовані та завершені цивільно-правові відносини сторін.
З огляду на викладене, Відповідач 1 ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з позивача судові витрати.
Відповідач 2 — представник Ірпінської міської ради Київської області проти задоволення позову заперечував, позовні вимоги не визнавав, посилаючись на відсутність у Відповідача 2 будь-яких повноважень, дій чи бездіяльності, які могли б порушити права та інтереси Позивача.
15 травня 2017 року Ірпінська міська рада Київської області в особі представника за довіреністю Швидкого С.С. подала до суду письмові заперечення № 01-20/1284 (а.с. 124–125, т.2), в яких зазначила, що ліквідація районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції проведена без правонаступництва. У зв`язку з вказаним, Ірпінська міська рада не є правонаступником Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, не здійснювала спірних реєстраційних дій та не може нести відповідальність за рішення державного реєстратора, прийняті у 2014 році. У зазначених запереченнях міська рада просила відмовити в задоволенні позову в частині вимог, заявлених до неї, оскільки її діями права та інтереси Позивача не порушувалися.
Крім того, 04 серпня 2020 року Ірпінською міською радою було подано клопотання № 01-20/2407 (а.с. 172–174, т.4) про виключення її із числа відповідачів у справі. У вказаному клопотанні зазначено, що зі змісту позовної заяви вбачається відсутність будь-яких самостійних позовних вимог до Ірпінської міської ради, а заявлені вимоги стосуються скасування рішень державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області та зобов`язання Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради вчинити певні дії. При цьому, Ірпінська міська рада не є правонаступником органів юстиції та не вчиняла жодних дій, які могли б бути предметом оскарження у даній справі.
Також 19 липня 2023 року представником Ірпінської міської ради Світланою Мікеш подано заяву (а.с. 17–18, т.6), у якій зазначено, що Ірпінською міською радою не було порушено права Позивача, у зв`язку з чим просили не стягувати з Відповідача 2 судові витрати та розглядати справу за їх відсутності з урахуванням раніше поданих заперечень від 15.05.2017 року № 01-20/1284 та клопотання від 04.08.2020 року № 01-20/2407, наявних у матеріалах справи.
Упродовж усього розгляду справи Ірпінська міська рада послідовно наполягала на тому, що є неналежним відповідачем у даному спорі, не здійснювала спірних реєстраційних дій, не є правонаступником Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області та не порушувала прав чи законних інтересів Позивача, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позову в частині вимог до Відповідача 2.
Відповідач 3 — Головне територіальне управління юстиції у Київській області участі у розгляді справи не приймало у зв`язку з припиненням своєї діяльності як юридичної особи публічного права.
16 листопада 2021 року до суду надійшло повідомлення від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі представника за довіреністю Пронькіної Антоніни, в якому зазначено, що відповідно до пунктів 1–3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1, зокрема Головне територіальне управління юстиції у Київській області (а.с. 19–36, т.6).
Також 17 липня 2023 року до суду надійшло повторне повідомлення від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі представника за довіреністю Гаврілової Діани, в якому додатково зазначено, що відповідно до пунктів 1–3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 ліквідовано територіальні органи Міністерства юстиції як юридичні особи публічного права, а також утворено міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції як юридичні особи публічного права згідно з додатком 2 до зазначеної постанови.
У вказаному повідомленні зазначено, що міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, утворені відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 870, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідовуються згідно з пунктом 1 цієї постанови. Зокрема, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Київській області, яке припинило забезпечення покладених на нього повноважень та виконання функцій з 12 березня 2021 року.
Зазначені обставини підтверджуються також відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до яких Головне територіальне управління юстиції у Київській області припинено як юридичну особу в результаті ліквідації (а.с. 19–36, т.6).
Зазначені доводи відповідачів судом перевіряються та оцінюються у сукупності з іншими доказами при вирішенні спору по суті.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права застосовані судом, мотивована оцінка і висновки суду.
Судом у ході розгляду справи були розглянуті всі подані учасниками справи заяви, клопотання та пояснення, які мали значення для правильного вирішення спору. Клопотання сторін про дослідження доказів, надання пояснень, участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції та розгляд справи за відсутності представників були вирішені судом у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України. Клопотань, які б залишилися нерозглянутими або вирішення яких могло б вплинути на обсяг прав та обов`язків сторін чи на висновки суду по суті спору, матеріали справи не містять.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності відповідно до вимог статей 76–82, 89 ЦПК України, вислухавши пояснення учасників процесу, сторін та їх представників, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 13 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були укладені договори доручення, у тому числі основний договір та додаткові договори щодо будівництва та подальшої реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та нежитлове приміщення АДРЕСА_6 .
Згідно з умовами вказаних договорів ОСОБА_3 виступав Повіреним, а ОСОБА_1 — Довірителем, при цьому, предметом договорів було вчинення Повіреним від імені та за рахунок Довірителя дій, спрямованих на здійснення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, оформлення технічної документації та реєстрацію права власності на визначені об`єкти нерухомого майна на ім`я Довірителя після завершення будівництва.
Судом також встановлено, що загальна вартість зобов`язань за договорами була сплачена Довірителем у повному обсязі на момент їх укладення, що сторонами було підтверджено умовами договорів, а також, встановлено у судовому рішенні, що набрало законної сили, у справі № 367/7976/16-ц
Після завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію 01 вересня 2014 року між сторонами були підписані акти приймання-передачі, якими підтверджено передачу відповідних об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 та відсутність взаємних претензій сторін щодо виконання зобов`язань.
Судом встановлено, що між сторонами відсутні невиконані або спірні зобов`язання, пов`язані з виконанням договорів доручення, що підтверджується актами приймання-передачі та відсутністю взаємних претензій сторін.
02 грудня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Гордейчуком В.П. на підставі поданих документів проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на спірні об`єкти нерухомого майна.
Таким чином, між сторонами фактично виникли та були реалізовані цивільно-правові відносини договірного характеру, пов`язані з будівництвом та подальшим набуттям права власності на новозбудовані об`єкти нерухомості.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги твердженнями про відсутність його волевиявлення на укладення договорів доручення, не підписання ним відповідних договорів, а також незаконність державної реєстрації права власності за Відповідачем 1.
Однак, зазначені доводи суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи з наступних підстав.
У матеріалах справи наявні висновки судових почеркознавчих експертиз, якими встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 у договорі доручення від 13 квітня 2013 року виконані саме ним. Вказані висновки є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76–78 ЦПК України, їх достовірність іншими доказами не спростована, а клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи Позивач не заявляв.
Так, в процесі розгляду справи представником ОСОБА_3 було додано копію висновку почеркознавчої експертизи № 2544 від 02.07.2018 року, проведеної Київською незалежною судово-експертною установою (а.с. 211 - 221 т. 2). 
З матеріалів справи вбачається, що вказана експертиза ОСОБА_3 була проведена самостійно та виконана ОСОБА_5 , щодо того, що підписи від імені “Повіреного” ОСОБА_3 на електрофотографічних копіях договорів доручення б/н від 13.04.2013 року на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_10 , електронних копіях договорів доручення б/н від 13.04.2013 року на квартиру АДРЕСА_2 і нежитлове приміщення АДРЕСА_6 та електрофотографічних копіях Актів прийому-передачі – виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою. Рукописні записи “ ОСОБА_3 ” зображення яких містить графа “Повірений” і договорів доручення б/н від 13.04.2013 року на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_10 , електрофотографічних копіях договорів доручення б/н від 13.04.2013 року на квартири АДРЕСА_2 і нежитлове приміщення АДРЕСА_6 та електрофотографічних копіях Актів прийому-передачі – виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою.
Проте, даний висновок суд оцінює критично та не може прийняти його до уваги з тих підстав, що експертиза не призначалася судом, проводилась у приватному порядку, досліджувались електрофотографічні копії документів, а не оригінали договорів доручення, до того ж, експерт не попереджалась про кримінальну відповідальність. Крім того, як слідує з картки атестованого судового експерта Кривошеїної О.П., висновок вона складала 02.07.2018 року, а термін дії свідоцтва експерта закінчився 30.03.2016 року (а.с. 200 -203 т. 3), (а.с. 90-93 т.4). Представник Відповідача 1 акцентувала увагу на тому, що такий самий висновок зроблено судом у справі 367/7976/16-ц.
Крім того, суд бере до уваги, що поведінка Позивача після укладення договорів — участь у виготовленні технічної документації, поданні документів на державну реєстрацію, підписанні актів приймання-передачі, відсутність заперечень протягом тривалого часу після реєстрації — свідчить про усвідомлене та послідовне виконання ним умов договорів, що виключає відсутність волі на їх укладення.
Інші доводи та посилання Позивача суд оцінює як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим вони не впливають на висновки суду по суті спору.
Відповідно до статей 203, 626, 627 ЦК України правочин є дійсним за умови наявності вільного волевиявлення сторін, дотримання форми правочину та спрямованості на реальне настання правових наслідків.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).
Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 932/14324/19 вказав на те, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17).
Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Позовні вимоги про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Позовні вимоги про скасування реєстрації права власності можуть бути задоволені виключно у разі доведеності наявності порушених прав позивача, що в цій справі не вбачається.
Всупереч наведеним нормам процесуального законодавства стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності порушеного права, що давало б підстави для здійснення його захисту в судовому порядку, а також доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб.
Всупереч наведеним положенням ЦПК України стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушеного права та заявлених позовних вимог.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, якщо інше не встановлено законом або не визнано судом.
Обов`язок доведення обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину, покладається на особу, яка заявляє відповідні вимоги.
Позивач не довів наявності підстав недійсності договорів доручення, визначених статтями 215, 203 ЦК України, а його твердження ґрунтуються переважно на припущеннях та заперечуються належними письмовими доказами.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).
Позивач посилався на те, що договір доручення ним не підписаний, проте судове рішення про визнання договору доручення недійсним відсутнє.
Крім того, позивач не довів, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), що укладеним договором доручення і державною реєстрацією права власності об`єктів нерухомості порушено його права.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Судом встановлено, що державна реєстрація права власності була здійснена 02 грудня 2014 року на підставі пакету документів, передбаченого законодавством, чинним на момент вчинення реєстраційних дій.
Матеріалами справи підтверджується, що Позивач особисто брав участь у підготовці та поданні документів для державної реєстрації, що виключає можливість визнання таких дій самочинними або вчиненими без його відома.
Посилання Позивача на порушення вимог статті 376 ЦК України суд вважає необґрунтованими, оскільки реєстрація права власності здійснювалася не на об`єкт самочинного будівництва, а на завершений та введений в експлуатацію об`єкт, створений у межах договірних правовідносин сторін.
Суд звертає увагу, що Позивач не довів наявності у нього права власності на спірні об`єкти на момент їх державної реєстрації, а обраний ним спосіб захисту — визнання недійсними договорів без заявлення вимог про застосування наслідків їх недійсності — не здатний відновити будь-яке його право, що суперечить положенням статті 16 ЦК України та усталеній практиці Верховного Суду.
Обраний Позивачем спосіб захисту не відповідає критерію ефективності судового захисту, оскільки не призводить до поновлення порушеного права, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду щодо необхідності обрання належного та ефективного способу захисту.
Крім того, Позивач звернувся з позовом немайнового характеру, не заявивши жодних майнових вимог, що унеможливлює досягнення реального правового результату навіть у разі гіпотетичного задоволення позову.
Суд враховує, що спірні договори укладені у 2013 році, державна реєстрація права власності здійснена у 2014 році, Позивач ще у 2016 році звертався до судів з аналогічними доводами та визнавав чинність спірних правочинів у інших судових справах.
За таких обставин посилання Позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався лише у 2017 році, суд визнає необґрунтованими.
Суд також зазначає, що доводи Відповідача 1 щодо спливу строку позовної давності заявлялися у процесі розгляду справи. Водночас, з огляду на відсутність підстав для задоволення позову по суті заявлених вимог, суд дійшов висновку, що застосування строку позовної давності у даному випадку не впливає на результат вирішення спору, а тому не підлягає окремому застосуванню.
У сукупності встановлені обставини свідчать про відсутність підстав для втручання суду у реалізовані та завершені цивільно-правові відносини сторін. Позивачем не доведено порушення його прав чи законних інтересів, а заявлені вимоги ґрунтуються на припущеннях та суперечать матеріалам справи і чинному законодавству.
Крім того, з урахуванням встановлених обставин припинення діяльності Головного територіального управління юстиції у Київській області як юридичної особи публічного права та відсутності доказів вчинення ним будь-яких дій, що могли б порушити права Позивача, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до Відповідача 3 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Також за відсутності будь-яких самостійних позовних вимог до Ірпінської міської ради Київської області, з огляду на те, що Відповідач 2 не здійснював спірних реєстраційних дій, не є правонаступником Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області та не вчиняв дій чи бездіяльності, які могли б порушити права або законні інтереси Позивача, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до Відповідача 2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону, яка програла спір.
Як встановлено судом, у зв`язку з розглядом даної цивільної справи Відповідачем 1 — ОСОБА_1 понесено витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 116 664,80 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, поданими до суду, зокрема: договорами про надання правової допомоги; актами приймання-передачі наданих послуг; платіжними та розрахунковими документами,
які містяться в матеріалах справи та були подані у строки, визначені процесуальним законом. (заява про розподіл судових витрат та докази їх понесення від 16.02.2026 вх.№8621) (а.с.127-162 т.7).
Судом також встановлено, що Відповідач 1 завчасно повідомив суд про намір стягнення судових витрат та надав орієнтовний розрахунок, що відповідає вимогам статті 137 ЦПК України.
Оцінюючи заявлений розмір витрат, суд враховує: тривалість розгляду справи (понад дев`ять років); значну кількість судових засідань, процесуальних документів та судових рішень; складність правовідносин; обсяг наданої професійної правничої допомоги; поведінку сторін у процесі та необхідність залучення кількох адвокатів.
Суд доходить висновку, що понесені Відповідачем 1 витрати на професійну правничу допомогу є реальними, необхідними, співмірними складності справи та обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з Позивача.
Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі, судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на Позивача.
Суд також враховує, що сам по собі розмір витрат на професійну правничу допомогу не може визнаватися надмірним лише з огляду на їх абсолютну суму, без урахування обставин конкретної справи. Оцінюючи співмірність заявлених витрат, суд виходить із фактичного обсягу наданої правничої допомоги, тривалості розгляду справи, складності спірних правовідносин, кількості та змісту процесуальних документів, а також поведінки сторін у процесі.
Суд зазначає, що розгляд даної справи тривав тривалий час, супроводжувався значною кількістю судових засідань, поданням численних процесуальних документів, дослідженням експертних висновків та правових позицій сторін, що об`єктивно зумовлювало необхідність надання відповідачу комплексної та безперервної професійної правничої допомоги.
Крім того, Позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про невідповідність заявлених витрат фактично наданим послугам, їх надмірність або непропорційність, а також не заявлено клопотань про зменшення розміру судових витрат із наведенням конкретних обґрунтованих розрахунків.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям реальності, необхідності та співмірності, визначеним статтями 137, 141 ЦПК України, і підстав для його зменшення суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76–81, 89, 141, 259, 263–265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 16, 203, 204, 215, 626, 627 Цивільного кодексу України, суд,-
в и р і ш и в :
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Ірпінської міської ради Київської області, Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 116 664,80 грн.
Рішення суду складено та проголошено 05.06.2026.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_32 . РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідачі: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ,    АДРЕСА_33 );
Ірпінська міська рада Київської області (08200, Київська обл., Бучанський р-н, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2-а, код ЄДРПОУ 33800777);
Головне територіальне управління юстиції у Київській області (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, код ЄДРПОУ 34481907).

Суддя:       Л.В. Мерзлий