Справа № 354/1589/23
Провадження по справі № 2/354/48/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Остап`юк М.В.

при секретарі Крицкалюк Я.М.

за участі сторін:
представника відповідача: адвоката Кузьміна А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», звернулась до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2015 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Z03/033/11564, відповідно до якого Банком надано Відповідачці кредит у розмірі 61510 гривень 00 копійок до 07.10.2020. ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020, відповідно до договору факторингу №12/90, перейшло право вимоги за Договором № Z03/033/11564 від 07.10.2015, укладеним між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 . Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідачка кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість, що станом на 23.02.2022 року становить 127 306 гривень 96 копійок, що складається з: заборгованості за основним боргом – 43 822 гривень 55 копійок; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 7616 гривень 29 копійок; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями – 56 527 гривень 71 копійок; заборгованості 3% річних за користування кредитом – 3974 гривень 83 копійки та заборгованості за інфляційними втратами – 15 365 гривень 58 копійок.
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених у ній.
У судовому засіданні представник Відповідачки пояснив, що згідно з Випискою руху коштів з банківського рахунку, наданою АТ «Ідея Банк» станом на 03.12.2020 року, ОСОБА_1 внесла 69 627, 98 грн в якості погашення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами в період з 09.11.2015 року по 01.10.2019 року. Вважає, що зазначені вище грошові внески ОСОБА_1 на рахунок АТ «Ідея Банк» повинні бути зараховані у погашення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами за Договором наступним чином: 
у період часу з 09.11.2015 по 13.09.2016 (перший рік дії Договору) Відповідачем внесено коштів на рахунок АТ «Ідея Банк» на загальну суму 31 949.98 грн. Вони повинні бути зараховані у погашення суми кредиту. Таким чином, залишок суми кредиту складає 29 550,02 грн. (61500 грн. - 31 949,98 грн. = 29 550,02 грн.), а процент за користування 588,05 грн. кредитними коштами (п.1.3. Договору - 1,99% річних від залишкової суми кредиту) складає:
у період часу з 11.10.2016 по 07.09.2017 (другий рік дії договору) Відповідачем внесено коштів на рахунок АТ «Ідея Банк» на загальну суму 29 878 грн. Вони повинні бути зараховані у погашення суми кредиту та сплату процентів за перший рік дії Договору. Таким чином, залишок суми кредиту складає 260,07 грн (29 550,02 грн. + 588,05 грн.) - 29 878 грн. = 260,07 грн.), а процент за користування кредитними коштами (п.1.3. Договору - 1,99% річних від залишкової суми кредиту) складає 5,18 грн;
у період часу з 07.09.2017 по 01.10.2019 Відповідачем внесено коштів на рахунок АТ «Ідея Банк» на загальну суму 7 800 грн. Частина з них повинна бути зарахована у погашення залишку суми кредиту та сплату процентів за другий рік дії Договору, а залишок у сумі 7 534,75 грн. є зайве внесеними коштами (7800 грн. - (260,07 грн.+ 5,18 грн.) = 7 534,75 грн.).
Таким чином, Відповідачем не тільки повністю погашені зобов?язання за договором кредиту та страхування № Z03.033.11564, а здійснено зайве внесення коштів на рахунок АТ «Ідея Банк» на суму 7 534,75 грн., які підлягають стягненню з АТ «Ідея Банк». Таким чином, договір кредиту та страхування №Z03.033.11564 від 07.10.2015 року є нікчемним у частині щомісячних платежів (комісії) за додаткові послуги на обслуговування кредитної заборгованості. У зв?язку з цим, просив суд застосувати наслідки нікчемності до положень договору кредиту та страхування № Z03.033.11564 від 07.10.2015 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в частині сплати щомісячних платежів за додаткові послуги за обслуговування кредитної заборгованості, і за наслідками такої нікчемності зробити новий розрахунок сум грошових коштів, які підлягають сплаті за позовом. Таким чином, вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, за нарахованими та несплаченими комісіями та т.і, не підлягають задоволенню, в зв?язку із відсутністю заборгованості з боку ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування № Z03.033.11564 від 07.10.2015 року.
У зв?язку із викладеним, просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та застосувати наслідки нікчемності до положень договору кредиту та страхування №Z03.033.11564 від 07.10.2015 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в частині сплати щомісячних платежів (комісії) за додаткові послуги за обслуговування кредитної заборгованості, і за наслідками такої нікчемності зробити новий розрахунок сум грошових коштів які підлягають сплаті за позовом.

Заслухавши думку учасників по справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності та співставленні, Суд дійшов висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 07.10.2015 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № Z03/033/11564, відповідно до якого Банком надано Відповідачці кредит у розмірі 61 510 гривень 00 копійок строком до 07.10.2020.
03.12.2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Ідея Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за кредитним договором №Z03/033/11564 від 07.10.2015 року.
Відповідно до п. 2.1 за цим договором Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором.
За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за кредитним договором №Z03/033/11564 від 07.10.2015року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . 
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (згідно із частинами першою та другою статті 1050 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (відповідно до частин першої-третьої статті 1054 ЦК України)
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України.

Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z03/033/11564 від 07.10.2015 розмір заборгованості становить 127 306 гривень 96 копійок, що складається з: заборгованості за основним боргом – 43 822 гривень 55 копійок; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 7616 гривень 29 копійок; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями – 56 527 гривень 71 копійок; заборгованість за 3% річних за користування кредитом – 3974 гривень 83 копійки; заборгованість за інфляційними втратами – 15 365 гривень 58 копійок.
У своїх поясненнях представник відповідача зазначив, що його довірителькою не тільки повністю погашені зобов?язання за договором кредиту та страхування № Z03.033.11564, а здійснено зайве внесення коштів на рахунок АТ «Ідея Банк» на суму 7 534,75 грн, які підлягають стягненню з АТ «Ідея Банк».
Разом з тим у своїх поясненнях представник позивача пояснив, що кошти, які надходили на рахунок банку, ще зараховувалися у суму за нарахованими відсотками. 
Зважаючи на норми законодавства та наданий розрахунок, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за основним боргом – 43 822 гривень 55 копійок та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 7616 гривень 29 копійок.
Щодо частини позовної вимоги про стягнення комісії, суд зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року (справа № 204/224/21), зроблено наступний правовий висновок:
«10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19).
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».»
Суд установив, що у кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту, а відтак у вимозі позивача про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у частині нарахованих та несплачених комісій слід відмовити.
Щодо стягнення 3% річних за користування кредитом та заборгованості за інфляційними втратами.
В ході розгляду справи встановлено, що право грошової вимоги за договором кредитної лінії № Z03/033/11564 від 07.10.2015 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та ОСОБА_1 було відчужено, і відповідно змінився Кредитор та розрахункові рахунки, реквізити, тощо, на які слід перераховувати кошти у якості погашення кредитної заборгованості.
Так, 03.12.2020 року первісний кредитор АТ «ІДЕЯ БАНК» передало право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» .
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
При цьому, суд приймає до уваги позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 06.02.2018 у справі № 278/1679/13-ц; 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц та 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, відповідно до яких неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Разом з тим, таке неповідомлення впливає на визначення розміру заборгованості перед новим кредитором.
Згідно зі статтею 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Як уже зазначалося судом право вимоги за кредитним договором відчужувалося один раз.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора АТ «ІДЕЯ БАНК» станом на 03.12.2020 року, на день відчуження права вимоги заборгованість становила на загальну суму 107 966,25 грн, що складалася з заборгованості за основним боргом – 43822 гривень 55 копійок; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 7616 гривень 29 копійок; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями – 56527 гривень 71 копійок (а. с.14).
У пункті 14.19. Договору передбачалося обов`язок кредитодавця повідомити боржника протягом десяти днів про заміну кредитора у зв`язку з відступленням права вимоги за Договором третій особі та способи такого повідомлення.
Так, 03.12.2020 року первісний кредитор АТ «ІДЕЯ БАНК» передало право вимоги на кредитним договором на загальну суму 107 966,25 грн ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал».
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 була повідомлена про заміну первісного кредитора на ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та про необхідність погашення заборгованості за Договором іншій юридичній особі. 
Як уже встановлено з Розрахунку заборгованості, складеного АТ «ІДЕЯ БАНК», після 03.12.2020 року, з дати уступлення первісним кредитором вимоги, правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на суму заборгованості нараховувалися відсотки у розмірі заборгованість за 3% річних за користування кредитом – 3974 гривень 83 копійки; заборгованість за інфляційними втратами – 15365 гривень 58 копійок (а.с.15).
Відтак, суд вважає, що у зв`язку з неповідомлення відповідачку ОСОБА_1 , про заміну кредитора, остання була позбавлена можливості погасити заборгованість новому кредитору в частині процентів, які їй нараховувалися новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» з 30.12.2020 року, з часу відчуження права вимоги. 
А тому, сума заборгованості по відсоткам підлягає зменшенню до суми заборгованості, нарахованої первісним кредитором АТ «ІДЕЯ БАНК» та яка була відступлена ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а саме 107 966, 55 грн (а.с.14).
Таким чином, суд бере за основу Розрахунок заборгованості первісного кредитора АТ «ІДЕЯ БАНК», сформований на дату продажу вимоги, згідно з яким заборгованості за основним боргом – 43822 гривень 55 копійок; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 7616 гривень 29 копійок (а. с. 14).
Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку про часткове задоволення позовних вимоги за договором кредиту № Z03/033/11564 від 07.10.2015 року у розмірі 51 438, 84 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2684,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1084,48 (40,40%) грн.
Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Представник позивача просить стягнути з відповідача 7000 грн витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021, укладений між адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - Договір); Додаткову угоду №6 від 12 червня 2023, з якої вбачається додаткова фіксована винагорода 7000, 00 грн; Акт прийому – передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021; Акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 зі змісту якого вбачається перелік правових послуг, та сума гонорару за надання правової допомоги у розмірі 7000 грн 00 коп; Квитанція №265 від 14 вересня 2023, згідно якої позивач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» оплатила адвокатському об`єднанню «Правовий Діалог» за надання юридичних послуг за Договором 112 000 грн 00 коп. 
Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн правової допомоги.
Відтак, з відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн 00 коп.
Керуючись статтями 81, 141, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 1050, 1054 ЦК України, статтями 10, 81-83, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № Z03/033/11564 від 07.10.2015 в розмірі 51 438 (п`ятдесят одна тисяча чотириста тридцять вісім) гривень 84 копійок, з яких заборгованість за основним боргом – 43822 гривень 55 копійок та за нарахованими відсотками – 7616 гривень 29 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1084 (тисяча вісімдесят чотири) гривень 48 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні ім`я сторін:
Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», зареєстроване місце знаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8; адреса для листування: 02094, м. Київ, пр.-т. Ю.Гагаріна, 23/57 , ЄДРПОУ 39992082; 
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя:        Марія ОСТАП`ЮК