ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/7622/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 в адміністративній справі №160/7622/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач), в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №45650021171 від 29.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального (пільгового) трудового стажу ОСОБА_1 8 років 8 місяців роботи на посаді дефектоскопіста рентгено-гама-графування у період з 01.02.2012 по 31.05.2021 та призначити з 21.01.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1 р/2020 від 23.01.2020.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №45650021171 від 29.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального (пільгового) трудового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді дефектоскопіста рентгено-гамаграфування з 01.02.2012 по 01.03.2015, з 15.02.2016 по 02.08.2016.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні, та зарахованих до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
21.01.2025 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
29.01.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення №045650021171 про відмову в призначенні пенсії. В обґрунтування відмови у призначенні пенсії, відповідачем зазначено наступне:
- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- вік заявниці на дату звернення 44 роки 11 місяців 22 днів;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 21.01.2025;
- страховий стаж становить 26 років 7 місяців 26 днів;
- пільговий стаж відсутній.
В рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Не зараховано період роботи на пільгових умовах згідно пільгової довідки від 23.06.2023 №23, оскільки посада, зазначена у довідці, не відповідає посаді, зазначеній в трудовій книжці НОМЕР_2 , а саме в трудовій відсутні дані про прийняття на посаду дефектоскопіста, лише дані про присвоєння професії (четвертого розряду) дефектоскопіста рентгено-гаммаграфірування 4 розряду.
В рішенні вказано про відмову у призначенні пенсії за відсутності необхідного пільгового стажу, визначеного ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та недосягненням пенсійного віку.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше встановлений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
Крім того, згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення суду конституційної юрисдикції застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже, рішенням №1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).
На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з одного боку, та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, справа №560/12743/21 щодо якої є типовою, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, всупереч доводів, слід застосувати саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, позивачка досягла пенсійного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а висновки відповідача є безпідставними.
Щодо висновків відповідача про відсутність правових підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (Інструкція №162).
Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні -у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Записи виконуються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується: « 1984.05.01», у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 року: « 05.01.84».
Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.
Відповідно до п. 2.11 та 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
В подальшому наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58 затверджена нова Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
До трудової книжки вносяться, зокрема: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2. Інструкції №58).
За вимогами пунктів 2.3., 2.4. Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 05 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Отже, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній застосовуються норми Порядку №637 щодо підтвердження трудового стажу.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 04.06.1998 встановлено наступне.
01.09.1995 позивач згідно з наказом №51-К від 01.09.1995 була зарахована на спеціальність «Повар» до ПТУ №15, а згідно з наказом №23К від 22.05.1998 26.05.1998 закінчила навчання в УВЦ №2 по спеціальності «повар четвертого розряду» і їй було видано диплом серії ДЛ НОМЕР_3 , що підтверджується записами №1,2 трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 04.06.1998.
З 08.06.1998 позивач згідно з розпорядження №40 від 08.06.1998 працювала на посаді повара 4 розряду кафе «Рассвет».
23.07.1998 позивача згідно з розпорядженням №49 від 22.07.1998 переведено буфетником, а 20.11.1998 позивача звільнено з посади буфетника за власним бажанням згідно з наказом №173-Б від 20.11.1998 (записи 3, 4, 5 трудової книжки).
З 27.07.2000 позивач працювала в цеху 56 ВО «Південний машинобудівний завод» учнем слюсаря-інструментальника згідно з розпорядженням №1838 від 26.07.2000.
16.10.2000 позивачу присвоєно професію слюсаря-інструментальника третього розряду згідно з розпорядженням 36 від 16.10.2000 (записи 6, 7 трудової книжки серії НОМЕР_4 від 04.06.1998).
Наказом від 27.10.2000 №189 назву підприємства з ВО «Південний машинобудівний завод» змінено на Державне підприємство «Виробне об`єднання Південний машинобудівний завод» (далі - ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова) (запис №8 трудової книжки серії НОМЕР_4 від 04.06.1998).
28.04.2001 у зв`язку з укладенням шлюбу на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 28.04.2001, виданого відділом РАГС Бабушкінського району м. Дніпропетровська, позивач змінила прізвище « ОСОБА_2 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_3 », про що зроблено запис на титульній сторінці трудової книжки та змінено прізвище на 1-й сторінці трудової книжки.
З 03.01.2005 позивач згідно з розпорядженням №255 від 18.02.2005 переведена на роботу у відділ 56 слюсарем-інструментальником п`ятого розряду (запис №10 трудової книжки).
З 01.03.2007 позивач згідно з розпорядженням 423 від 01.03.2007 переведена на роботу старшим майстром (запис №11 трудової книжки).
З 02.01.2008 позивач переведена на роботу в комплекс №85 слюсарем-інструментальником п`ятого розряду згідно з розпорядження № 776 від 21.03.2008 (запис №12 трудової книжки).
З 01.03.2010 позивач переведена на роботу в МК №85 «Завод ракетно-авіаційних агрегатів» слюсарем-інструментальником п`ятого розряду згідно з розпорядженням №73 від 07.04.2010 2008 (запис № 13 трудової книжки).
З 07.04.2010 позивач згідно з розпорядженням №73 від 22.04.2010 переведена на роботу в цех № 2 слюсарем-інструментальником п`ятого розряду (запис №14 трудової книжки).
З 26.09.2011 позивач згідно з розпорядження №2105 від 21.09.2011 переведена на роботу в цех 97 учнем дефектоскопіста рентгено-гамаграфування (запис №15 трудової книжки).
З 01.02.2012 позивач почала працювати дефектоскопістом рентгено-гамаграфування четвертого розряду (запис №16 трудової книжки).
18.06.2013 позивачу присвоєно п`ятий розряд дефектоскопіста рентгено-гамаграфування згідно з розпорядження № 104 від 17.06.2013 (запис № 17 трудової книжки).
08.11.2016 позивачу присвоєно шостий розряд дефектоскопіста рентгено- гамаграфування згідно з розпорядження № 162 від 07.11.2016 (запис №18 трудової книжки).
31.07.2023 позивача звільнено з посади дефектоскопіста рентгено-гамаграфування шостого розряду за власним бажанням згідно з наказом № 1044 від 31.07.2023 (запис №19 трудової книжки).
Позивачем додано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова від 23.06.2023 №23, відповідно до якої позивач працювала повний робочий день в ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова в період з 01.02.2012 по 01.03.2015, з 15.02.2016 по 02.08.2016, виконувала постійно та безпосередньо на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гаммадефепктоскопії) займалась просвічуванням матеріалів та виробів в промисловості в цеху №97.
Вказана професія позивача діє право на призначення пільгової пенсії на підставі Списку №1 розділу ХХІІ підрозділу 5а Постанови Кабінету Міністрів від 16.01.2003 №36.
Посада позивача атестована відповідно до наказів про атестацію №86 від 01.03.2010, №57 від 15.02.2016.
З 03.08.2016 професія відсутня в Постанові Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №481.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII(даліЗакон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а зазначив, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове забезпечення.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 20.02.2018 (справа №234/13910/17), від 07.03.2018 (справа №233/2084/17), від 17.04.2019 (справа №156/173/17), від 27.02.2019 (справа №423/3544/16-а), від 23.04 2019 (справа №233/247/16-а) та від 25.04.2019 (справа №159/4178/16-а), від 17.10.2019 (справа №750/2524/17), від 05.12.2019 (справа №423/1322/17), від 05.12.2019 (справа №235/805/17).
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 тастатті 100 Закону № 1788-XII.
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Суд зазначає, що підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній таких записів, подання уточнюючої довідки є необхідним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 по справі №337/1297/17.
Підставою для призначення пільгових пенсій є не тільки віднесення посади до Списку № 1 згідно Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а і довідка підприємства, яка уточнює характер роботи із зазначенням періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. А тому, твердження позивача про наявність інформації у персоніфікованому обліку в системі загальнообов`язкового пенсійного страхування є безпідставними.
Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факт перебування на посаді або виконання робіт, що містяться у списку №1.
Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова від 23.06.2023 №23, підтверджено, що позивач працювала повний робочий день в ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова в період з 01.02.2012 по 01.03.2015, з 15.02.2016 по 02.08.2016, виконувала постійно та безпосередньо на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гаммадефепктоскопії) займалась просвічуванням матеріалів та виробів в промисловості в цеху №97.
Згідно з п. 22.5-1а підрозділу 5 розділу ХХІІ Списку №1 від 16.01.2003 №36 працівникам, безпосередньо зайнятим на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гаммадефектоскопії) просвічуванням матеріалів та виробів у промисловості та будівництві, надається право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, позивач має право на зарахування до пільгового стажу періоду роботи, підтвердженого довідкою, виданою ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова від 23.06.2023 №23, з 01.02.2012 по 01.03.2015, з 15.02.2016 по 02.08.2016.
Стосовно доводів відповідача про відсутність відповідного запису в трудовій книжці, суд вказує, що в трудовій книжці міститься інформація про роботу позивача дефектоскопістом рентгено-гамаграфування, а саме: з 26.09.2011 позивач згідно з розпорядження №2105 від 21.09.2011 переведена на роботу в цех 97 учнем дефектоскопіста рентгено-гамаграфування (запис №15 трудової книжки); з 01.02.2012 позивач почала працювати дефектоскопістом рентгено-гамаграфування четвертого розряду (запис №16 трудової книжки); 18.06.2013 позивачу присвоєно п`ятий розряд дефектоскопіста рентгено- гамаграфування згідно з розпорядження №104 від 17.06.2013 (запис №17 трудової книжки); 08.11.2016 позивачу присвоєно шостий розряд дефектоскопіста рентгено- гамаграфування згідно з розпорядження № 162 від 07.11.2016 (запис №18 трудової книжки); з 31.07.2023 позивача звільнено з посади дефектоскопіста рентгено-гамаграфування шостого розряду за власним бажанням згідно з наказом № 1044 від 31.07.2023 (запис №19 трудової книжки).
Судом не встановлено розбіжностей в записах трудової книжки та інформації, наведеної в довідці, виданій ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова від 23.06.2023 №23.
Позивач в позовній заяві просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального (пільгового) трудового стажу 8 років 8 місяців роботи на посаді дефектоскопіста рентгено-гамаграфування у період з 01.02.2012 по 31.05.2021.
Суд звертає увагу, що наданими документами підтверджено право на зарахування до пільгового стажу періоду з 01.02.2012 по 01.03.2015, з 15.02.2016 по 02.08.2016.
Як вже було встановлено судом з 03.08.2016 професія дефектоскопіста рентгено-гамаграфування відсутня в Постанові Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №481.
Довідка, видана ДП ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова від 23.06.2023 №23, не містить інформації про пільговий стаж роботи позивача за період з 03.08.2016, законодавством віднесення посади позивача до такої, що надає право на призначення пільгової пенсії, не передбачено.
Отже, вказаний період роботи з 03.08.2016 по 31.05.2021 (як зазначає позивач в позовній заяві) підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 в адміністративній справі №160/7622/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 в адміністративній справі №160/7622/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко