Справа №711/1801/26
Провадження №2/712/2969/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року        м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Чапліної Н.М.,
за участі секретаря судового засідання Саса Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовомПриватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,-
УСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 19 338,14 грн, інфляційні втрати у розмірі 500,28 грн, 3% річних у розмірі 174,06 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради №520 від 24.05.2000 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.
Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992 №572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).
Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послуги здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища, відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. 
У квартирі АДРЕСА_2 не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності – пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
У квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно пункту 20 вищевказаних правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документу (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до п.26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.52019 року №1182 обсяги спожитої у бідівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно Методики розподілу, згаданої вище. 
Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно вищезазначених постанов КМУ №830 та №1182 опубліковані на офіційному веб-сайті Позивача за посиланням https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu.
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. 
Згідно інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №19786/28479-01-10 від 29.09.2025 відповідач зареєстрований за даною адресою протягом всього спірного періоду.
Відповідач фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав позивачеві жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надав відповідачеві житлово-комунальні послуги належним чином, а саме якісно, своєчасно та у повному обсязі. Вищевказана квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення з додержанням вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом №4 від 22.11.2005 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України (та порядку відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом №169 від 26.07.2019 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України). 
Таким чином, згідно з нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги позивачу, якщо він фактично користувався ними.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з відповідачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже не зважаючи на відсутність укладеного між позивачем та відповідачем договору, відповідач зобов`язаний оплатити позивачу усі фактично спожиті ним комунальні послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання) у повному обсязі.
Відповідач своєчасно та не в повному обсязі з серпня 2020 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.02.2026 складає 19 338,14 грн, що підтверджується листами –розрахунками по ОР №61044026.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач на суму боргу нарахував інфляційні втрати у сумі 500,28 грн та 3 % річних у сумі 174,06 грн, за період до січня 2022 року включно, тобто в період до введення воєнного стану в Україні. На підставі викладеного вище, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги.
Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2026 матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг передано для розгляду за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 справу передано на розгляд судді Чапліної Н.М.
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачам надано термін для подання відзиву на позовну заяву.
08.05.2026 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що особовий рахунок оформлений не на її ім`я, що свідчить про відсутність належного оформлення правовідносин між нею та позивачем. Позивачем не доведено розмежування заборгованості за періоди до та після набуття нею права власності. Відповідач зазначає, що нарахування за гаряче водопостачання здійснювалося виходячи з кількості зареєстрованих осіб, а не фактичного споживання. Обсяг споживання має визначатися за показниками лічильника, вважає що нарахування є завищеними та підлягають перерахунку. Позивач не надав деталізованого розрахунку із зазначенням періодів, тарифів та обсягів споживання. Крім того, строк позовної давності становить 3 роки, проте позовні вимоги виходять за межі цього строку. Відповідач не заперечує можливість наявності заборгованості за період її фактичного користування послугами, однак не погоджується із заявленим розміром заборгованості, оскільки він є необгрунтованим та таким, що підлягає перерахунку. Відповідач зацікавлений у мирному врегулюванні спору та виконанні зобов`язань у межах фактично підтвердженої заборгованості, з урахуванням її матеріального стану, а саме офіційного доходу. Одноразове погашення заборгованості є об`єктивно ускладненим, просив визначити можливість поєтапного погашення заборгованості (розстрочки виконання рішення суду).
Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 №374 та рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради №520 від 24.05.2000 надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 
Згідно інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №19786/28479-01-10 від 29.09.2025 ОСОБА_1  зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 20.07.2020 до тепер, тобто протягом всього спірного періоду.
Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідача за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) становить 19 338,14 грн. Крім того позивач на суму боргу нарахував інфляційні втрати у сумі 500,28 грн та 3 % річних у сумі 174,06 грн, за період до січня 2022 року включно, тобто в період до введення воєнного стану в Україні.
Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1209.
Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно з ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг -індивідуальний або колективний споживач.
Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтями 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Отже, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами.
Індивідуальні споживачі у багатоквартирних житлових будинках, які фактично користуються послугами або звертаються до виконавця для отримання вказаних послуг, вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов публічного індивідуального договору. У зв`язку з тим, що даний договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст.7, п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Таким чином чинним законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 наведено правовий висновок, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таким чином, відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води підтверджено наданими позивачем доказами.
З моменту надання відповідачу послуг з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання в силу норм житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у них виникли правовідносини, які полягають у виконанні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.
Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території.
Згідно зі ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця – надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідач станом на момент виникнення заборгованості, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мав право на проживання, був споживачем послуг, які надаються до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному обсязі не вносив плату за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Щодо доводів відповідача про те, що нарахування за гаряче водопостачання здійснювалося виходячи з кількості зареєстрованих осіб, а не фактичного споживання за показниками лічильника, тому нарахування є завищеними та підлягають перерахунку, суд зазначає наступне.
З позовної заяви вбачається, що позивач не заперечуває факту наявності в квартирі АДРЕСА_2 встановленого лічильника обліку гарячого водопостачання, та зазначив, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документу (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Водночас відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також свого розрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати за отримані послуги. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання відповідачу послуг центрального опалення та гарячого водопостачання, згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , абоненський номер споживача №61044026 за період серпень 2020 року – січень 2026 року та наявність на дату подачі позову заборгованості у сумі 19 338,14 грн.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач мав право нарахувати інфляційні втрати та 3% річних на прострочене зобов`язання, таким чином, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 500,28 грн та 3% річних у сумі 174,06 грн.
Такі нарахування здійснені позивачем за період до січня 2022 року, тобто до оголошення воєнного стану в Україні.
Відповідачем у справі заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача. 
Згідно зі ст 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, 4 ст. 267 ЦК України).
За загальним правилом ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, за змістом ст. 256, 261 ЦК України, позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.
У зв`язку із цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Воєнний стан неодноразово було продовжено і є діючим, станом на день розгляду судом цієї справи.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки з 12.03.2020 на всій території України запроваджений загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 26.02.2026 (дата подання позовної заяви) діяв на усій території України, позивач звернувся з вимогами до суду в межах позовної давності. 
А отже підстави застосування позовної давності відсутні.
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3328,00 грн (платіжна інструкція №161 від 23.02.2026).
Враховуючи те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» задоволено у повному обсязі до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума 3328,00 грн (судовий збір).
Відповідачем заявлено про бажаннярозстрочки виконання рішення суду, з урахуванням його матеріального стану, погашення заборгованості одним платежем є об`єктивно ускладненим.
Суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).
Частини 4 та 5 ст.435 ЦПК України передбачають, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, ст. 68 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у розмірі 19 338,14 грн, інфляційні втрати у розмірі 500,28 грн, 3% річних у розмірі 174,06 грн, судовий збір у розмірі 3328,00 грн, а всього – 23 340,48 грн (двадцять три тисячі триста сорок гривень 48 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Приватне акціонерне товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», код ЄДРПОУ 00204033, юридична адреса: м.Черкаси, проспект Хіміків, буд. 76.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя:          Н.М. Чапліна