Справа № 373/1448/26
Провадження № 2/373/1403/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року      м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Опанасюка І.О., 
за участю:
секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/1448/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Виклад позовних вимог.
Представник позивача Пєскова С.В. звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 529458-КС-001 про надання кредиту від 14.03.2025 у розмірі 13 560.00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 4000 грн 00 коп, суми прострочених платежів по процентах – 6760 грн 00 коп., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 2000 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 800 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 2662 грн 40 коп.
Позов обґрунтовано тим, що 14.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений договір № 529458-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес Позика» 14.03.2025 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 529458-КС-001 про надання кредиту.
14.03.2025 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 529458-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено.
Таким чином, 14.03.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем був укладений Договір № 529458-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов вказаного Договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала позичальнику грошові кошти у розмірі 4000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № 4441-1111- 5731-1931, на засадах строковості, поворотності, платності, які позичальник зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом.
Сторонами у договорі встановлений «Графік платежів», які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. 
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 07.04.2026, утворилась заборгованість за Договором №529458-КС-001 про надання кредиту, в загальному розмірі 13560 грн 00 коп., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту – 4000 грн 00 коп, суми прострочених платежів по процентах – 6760 грн 00 коп., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 2000 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 800 грн. 00 коп. 
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не нараховувало жодних процентів після закінчення строку
дії Кредитного договору.
Представник позивача у позовній заяві просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рух справи в суді.
Представник позивача у позовній заяві просить суд розглядати справу в порядку спрощеного провадження.
Ухвалою від 14.05.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 14.05.2026 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» були витребувані докази стосовно наявності у відповідача банківських рахунків та руху коштів по цим рахункам за період з 14.03.2025 року (дата видачі кредиту) по 29.08.2025 року (дата закінчення терміну кредитування). 
Відповідь та докази які витребував суд надійшли 21.05.2026.
Поштове відправлення із копією ухвали суду, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулось без вручення з поштовою відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Ухвалою суду від 28.05.2026 було ухвалено перейти до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження, однак з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання в справі призначене на14:00 08.06.2026. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
На підставі частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.
У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.
На підтвердження факту виникнення правовідносин зазначених в позовній заяві представник позивач надав суду Договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 529458-КС-001 від 14 березня 2025 року (далі за текстом – Договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 на суму 4000 грн 00 коп., строк договору - 24 тижні, тобто до 29.08.2025 (п. 2.8. Договору) ; процентна ставка за кредитом: 1% на день (фіксована) від суми заборгованості за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту 800 грн 00 коп. 
Мета кредиту: споживчий кредит (п. 2.15. Договору)
Сторони в Договорі погодили графік платежів за користування кредитом (п. 4.2.2. Договору). 
Договір підписаний відповідачем (позичальником) шляхом накладення електронного підпису – одноразового ідентифікатора UA-9236, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів.
Крім того, представником позивача надано паперову копію пропозиції (оферта) укласти договір № 529458-КС-001 про надання кредиту від 14.03.2025; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 529458-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 14.03.2025 року завірений електронним підписом позичальника UA-9236; візуальну форму послідовності дій клієнта; анкету клієнта; правила надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»; паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового електронного ідентифікатора UA-0606; підтвердження ТОВ «ПрофітГід» згідно Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника щодо здійснення переказу грошових коштів.

На виконання ухвали про витребування доказів від 14.05.2026 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було надано запитувану інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та додатково надано виписку по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 14.03.2025 року (дата видачі кредиту) по 29.08.2025 року (дата закінчення терміну кредитування).
Так, з відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 21.05.2026 №БТ/Е-21191 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 був відкритий банківський рахунок НОМЕР_3 та емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 .
До відповіді від 21.05.2026 №БТ/Е-21191 додана банківська роздруківка про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 , з якої убачається наступне. 
На зазначений банківський рахунок 14.03.2025 о 04:24:20 були перераховані кошти в сумі 4000.00 гривень.

Суду також надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № 529458-КС-001 від 08.04.2026 за період з 14.03.2025 по 08.04.2026, відповідно до якого: всього видано кредиту – 4000 гривень, всього нараховано відсотків по простроченим платежам за користування кредитом – 6760.00 гривень, нараховано відсотки відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 2000.00 та нарахована заборгованість по комісії 800.00 гривень. 
Залишок заборгованості згідно кредитного договору станом на 08.04.2026 складає: 13 560.00 грн 
Відсотки за користування кредитом нараховувались до 29.08.2025.

Норми права які застосовує суд.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог статті 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тому, посилання представника позивача на те, що після надходження додаткових доказів від товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» їх невідкладно буде направлено до суду, судом не приймається, оскільки всі докази щодо укладення договору позики позикодавцем (первісним кредитором) мали бути передані позивачу (фактору, новому кредитору).
За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Висновки суду.
Судом встановлено, що 14 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»та  ОСОБА_1 був укладений дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитний договір № 529458-КС-001.
Позичальник за допомогою інструменту ідентифікації пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства.
Встановлено, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-9236, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.
У такий спосіб, судом встановлено, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статті 6, 627 ЦК України та статті 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
В підтвердження перерахування коштів за кредитним договором, суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано банківська роздруківка про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 , з якої убачається що на зазначений банківський рахунок 14.03.2025 о 04:24:20 були перераховані кошти за договором № 529458-КС-001 в сумі 4000.00 гривень.
Також, із вказаної банківської роздруківки про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 за період з 14.03.2025 року по 29.08.2025 року, убачається, що відповідачем не проводилися платежі за Договором № 529458-КС-001. 

Тобто, кредитні кошти відповідачу перераховані за допомогою платіжного провайдера, фінансовою установою, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору № 529458-КС-001 від 14.03.2025 на картковий рахунок зазначений у договорі.
У такий спосіб, позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами виникнення між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених у кредитному договорі.
Суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000.00 гривень суд вважає підтвердженою.

Сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, яка наведена у розрахунку заборгованості нараховувались відповідачем в межах дії Договору та відповідно до його умов. 
Кредит був виданий на 24 тижні днів з дати його надання (до 29.08.2025). 
Проценти за користування кредитом нараховані за період 14.03.2025 року по 29.08.2025 року (в межах дії Договору).
Отже, заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахована позивачем вірно, відповідає умовам договору та розрахована в межах його дії, що узгоджується з наданим суду розрахунком заборгованості, а відтак підлягає до стягнення з відповідача в заявленому розмірі – 6760.00 гривень. 

Щодо позовної вимоги про стягнення комісії пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 800.00 гривень, суд зазначає наступне.
Виходячи із змісту кредитного договору № 529458-КС-001від 14.03.2025 року, даний кредит є споживчим.
Наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2019 в справі №524/5152/15 (провадження №61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
У постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору, щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Відповідно до частин 1-2, 5, 8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
В даному випадку, встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.
Ураховуючи вищенаведене, суд відмовляє в позовних вимогах про стягнення комісії.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 2 000,00, яка заявлена до стягнення в силу положення ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Конструкція ст. 625 ЦК України визначає два самостійні елементи компенсації за прострочення грошового зобов`язання: 3% річних від простроченої суми та індексація боргу відповідно до встановленого індексу інфляції.
Оцінюючи аргументи викладені в позові, щодо можливості стягнення заборгованості з відповідача із застосуванням ст. 625 ЦК України, суд роз`яснює, що застосування ст. 625 ЦК під час воєнного стану можлива із диференціацією залежно від виду договору.
Законодавець запровадив захист для позичальників у кредитних і позикових відносинах через встановлення спеціального мораторію, який введений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесені зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит(позику)банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Темпоральні межі мораторію: дія мораторію розпочинається з 24 лютого 2022 року (дата введення воєнного стану) та триває протягом періоду дії воєнного стану плюс 30 днів після його припинення або скасування.
Тобто, саме за не виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України на період дії воєнного стану.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом даної справи.
У такий спосіб, хоча умовами кредитного договору (оферти) сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
Таким чином вимога про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 2 000.00 грн, яка заявлена до стягнення в силу положення ст. 625 ЦК України не може бути задоволена судом.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами та на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10760.00 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 4000 гривень та відсотків по простроченим платежам за користування кредитом – 6760.00 гривень.

Вирішення судових витрат.
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 78,08%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2662.40 грн підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2078 грн 92 коп. 

На підставі викладеного, керуючись статтею 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 529458-КС-001 від 14 березня 2025 року у розмірі 10760 (десять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4000 грн 00 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 6760 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати у розмірі 2078 грн 92 коп.
В задоволенні вимог про стягнення заборгованості за комісією та за відсотками в силу положення ст. 625 ЦК України – відмовити. 

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133; код ЄДРПОУ 41084239;
відповідач – ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І. О. Опанасюк