Справа № 450/1065/26  Провадження № 3/450/945/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
за ст.185, ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
в с т а н о в и в:
26.02.2026 о 18 год 51хв на автодорозі М10-01 Західний обхід м.Львова 5 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q87 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння,а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ЛОР ЛОМЦП водій відмовився. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.02.2026 серія ВАД № 134250 26.02.2026 о 20год 00хв на автодорозі М10-01 5 км ОСОБА_1 вчинив злісну непокору неодноразовій законній вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме відмовився вийти з автомобіля і проїхати в ТЦК та СП у зв`язку із вчиненням правопорушення за ст.210-1 КУпАП від 31.01.2026 року.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – Бахмут М.С. заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з підстав, зазначених у письмовому клопотанні. Зокрема, у клопотанні вказав, що відповідно до доданого до адміністративного матеріалу відуозапису, який складається з декількох файлів, на яких відсутній вдеозапис керування транспортним засобом ОСОБА_1 та взагалі останній відсутній під час усіх подій. Відеозапис обставин події містить лише дані про дії співробітників поліції, які складаються з наступного: поліцейськими для затримання ОСОБА_1 та доставки до ТЦК та СП проводились цілий ряд вигаданих приводів в тому числі і виявлення ознак наркотичного сп`яніння. З цією метою працівники поліції під будь-яким приводом намагались змусити водія ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу, вийти з автомобіля , щоб під вигаданим приводом доставити до ТЦК та СП. При цьому водій ОСОБА_1 порушень війського обліку не допускав, знаходився на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З оглянутово відеозапису спочатку поліцейськими фіксується відмова невідомо від чого, а потім оголошення виявлених працівником поліції ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Вказані обставини не надають можливість засвідчити відповідність застосованої процедури вимогам ст.266 КУпАП. Із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він не є безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустими доказом. В зв`язку з тим, що матеріали відеозапису не є безперервними та не містять доказів скоєнння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом. Керування транспортним засобом- це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування тренспортним засобом, незалежно від наявності увімкненого двигуна.
У зв`язку з тим, що на відеозаписі ОСОБА_1 не видно взагалі, доказів керування транспортним засобом у суду немає, а тому в діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
З приводу складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ст.185 КУПАП зазначає, що у період дії воєнного стану законодавець передбачив спрощену процедуру притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210,210-1 КУпАП без складання протоколу та без необхідності особистої присутності на місці. Тому, вважає, що вимога працівників поліції або ТЦК та СП проїхати до ТЦК та СП з метою складання протоколу за ст.210,210-1 КУпАП в умовах особливого періоду не грунтується на вимогах закону, суперечать положенням ст.258 КУпАП та виходить за межі наданих повноважень. Таку вимогу вважає незаконною, а отже її невиконання не може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. Також представником долучено постанову № R439151 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 24.03.2026 року та відповідь на запит від ТЦК та СП.
На підставі викладеного просив закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.
Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, приходжу до наступного висновку.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стосовно покликань представника про те, що до матеріалів справи не надано доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд зазначає наступне: 
Долучений до матеріалів справи відеозапис розпочинається о 19год 14хв. На відеозаписі о 19год 17хв вбачається, що водій автомобіля розпочинає рух, та працівники поліції підбігають та зупиняють його. За кермом автомобіля сидить ОСОБА_1 . О 19год 18хв працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: поведінки, що не відповідає умовам, підвищена жвавість рухів, звужені зіниці очей та пропонує йому проїхати в медичний заклад для проходження огляду. О 19год 19хв – працівник поліції повторно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд та фіксує, що ОСОБА_1 відмовляється вийти з автомобіля та роз`яснює, що в такому випадку буде складеного протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. О 19год 20хв працівник поліції повторно пропонує проїхати в медичний заклад для проведення огляду. О 19:20хв ОСОБА_1 звертається до працівника поліції та просить дайте трубку та я продую. Працівник поліції о 19год 21хв роз`яснює, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться в медичному закладі та після цього фіксує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та вказує, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення. О 19год 21хв працівник поліції вказує ОСОБА_1 , що подальший рух заборонено. Як вбачається із відеозаписів під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не вказує, що він не керував транспортним засобом.
Таким чином представлені відеозаписи спростовують твердження представника ОСОБА_1 – Бахмут М.С., що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Окрім того, як вбачається з постанови серії ЕНА № 6730866 в такій зазначено: 26.02.2026 о 18год 51хв на автодорозі М10-01 Західний обхід м.Львова 5 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q87 д.н.з. НОМЕР_1 в якого на державних номерних знаках була наклеєна прозора плівка, чим порушив п.30.2 ПДР та вчинив адиміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Також у своїй заяві представник безпосередньо зазначив: працівники поліції під будь-яким приводом намагались змусити водія ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу, вийти з автомобіля. 
З приводу покликань представника про невідповідність застосованої процедури вимогам ст.266 КУпАП суд зауважує наступне. 
Відповідно до ст.266 КупАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
До матеріалів справи долучено відеозапис на якому зафіксовано, що працівник поліції вказує ОСОБА_1 про виявлення в нього ознак наркотичного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, а також ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. 
Таким чином наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що ОСОБА_1 під час процедури, передбаченої ст.266 КУпАП, яка передбачає порядок огляду на стан сп`яніння, відмовився від проходження такого. 
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.02.2026 огляд ОСОБА_1 не проводився, зафіксовано, що останній відмовився від проходження огляду у медичному закладі.
Розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, про те, що ОСОБА_1 , порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 601458 від 26.02.2026р., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 26.02.2026р.; відеозаписом, рапортом від 26.02.2026р. інспектора поліції, у якому зазначено, що 26.02.2026 патрулюючи за адресою А/Д М10-01 Західний обхід м.Львова 5км за порушення ПДР було зупинено автомобіль Audi Q87 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , а саме на номерний знак було наклеєно прозору плівку; під час спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та було запропоновано проїхати в медичний заклад для проходження огляду, на що водій категорично відмовився; відеозаписом, постановою серії ЕНА №6730866 від 26.02.2026.
Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 , достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тому враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи представника наведенні в клопотанні є формальними і жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , а також не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» № 8 від 26.06.1992, роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.
З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.
При оформленні адміністративних матеріалів працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 долучено: протокол про адміністративне правопорушення від від 26.02.2026 серія ВАД № 134250; рапорт інспектора, відеозапис, постанова серії ЕНА №6730866 від 26.02.2026.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Разом із тим, відповідно до абзацу 39 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проте матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звертався в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210, 210-1 КУпАП, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Також із матеріалів справи не вбачається відомостей, що останнього було затримано в порядку, визначеному законом, а також відсутні будь-які відомості про застосування до нього заходів адміністративного затримання.
Натомість, як встановлено із протоколу, у такому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору неодноразовій законній вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме відмовився вийти з автомобіля і проїхати в ТЦК та СП у зв`язку із вчиненням правопорушення за ст.210-1 КУпАП від 31.01.2026 року.
Відтак, із вказаного протоколу не встановлено, в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 розпорядженню або вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Матеріалами справи не встановлено правових підстав вважати, що ОСОБА_1 був зобов`язаний виконати вимогу поліцейських щодо проїзду до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за відсутності протоколу затримання. Невиконання особою вимоги, яка не пов`язана з реалізацією повноважень адміністративного затримання, не може розцінюватися як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського у розумінні ст. 185 КУпАП.
Отже, факт законної вимоги працівника поліції не знайшов свого підтвердження, а у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів його вини.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно зі ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як передбачено ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд справи та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.
Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП, не доведена сукупністю доказів, в зв`язку з чим провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 185 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665, 60 гривень судового збору.
Роз`яснити, що відповідно до вимог частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя	Н.  Б.  Добош