Справа №567/409/26
Провадження №2/567/471/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

встановив :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово у розмірі 46205,22 грн., понесені нею у зв`язку із його лікуванням, звернулась ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05.12.2018 у цивільній справі № 567/1446/18, укладений між нею та відповідачем шлюб було розірвано. Вказує, що під час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
Вказує, що син зареєстрований за місцем проживання та постійно проживає з нею в АДРЕСА_1 .
Зазначає, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05.12.2018 у цивільній справі № 567/1447/18 з відповідача на її користь стягнено аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1013,50 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Також з відповідача стягнуто аліменти на її утримання, у зв`язку із проживанням з нею дитини з інвалідністю – ОСОБА_3 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 23.10.2018 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття. 
Вказує, що рішенням суду від 15.07.2022 у цивільній справі №567/290/22 з відповідача на її користь було стягнуто додаткові витрати на сина ОСОБА_3 у зв`язку з проходження ним у період з 01.04.2019 по 12.04.2019, з 05.04.2021 по 16.04.2021, з 23.08.2021 по 03.09.2021, з 13.12.2021 по 24.12.2021 курсів інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м.Трускавець, в розмірі половини витрат, а рішенням суду від 15.07.2022 у цивільній справі №567/290/22 з відповідача на її користь було стягнуто додаткові витрати на сина ОСОБА_3 у зв`язку з проходження ним у період з 02.05.2022 по 13.05.2022, з 22.08.2022 по 02.09.2022, з 07.05.2023 по 19.05.2023, з 28.08.2023 по 08.09.2023, з 04.12.2023 по 15.12.2023 та з 15.04.2024 по 26.04.2024 курсів інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м.Трускавець, в розмірі половини витрат на загальну суму 49104,40 грн.
На обґрунтування позову зазначає, що у зв`язку з наявними у сина захворюваннями та рекомендаціями лікувальних закладів щодо необхідності проходження ним курсів відновлювально-реабілітаційного лікування декілька разів на рік у профільних відділеннях та центрах реабілітації, у період з 19.08.2024 по 30.08.2024, з 26.05.2025 по 06.06.2025, з 18.08.2025 по 29.08.2025 син ОСОБА_3 проходив курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м.Трускавець, у зв`язку з чим вона понесла витрати на загальну суму 92410,43 грн., які включали в себе витрати на самі курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в розмірі 76202 грн., проїзд до м.Трускавця в розмірі 4479,49 грн. та витрати на харчування в м.Трускавець в розмірі 11728,94 грн. 
Вважає, що розмір участі відповідача у вищевказаних додаткових витратах на сина ОСОБА_3 повинен становити рівну частку із нею, тобто половину від усіх витрат.
Вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням прийняти участь у додаткових витратах на сина, однак відповідач відмовився, мотивуючи тим, що участь у таких витратах він буде брати виключно за рішенням суду.
Ухвалою суду від 16.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, учасникам справи визначено строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву.
В судове засідання позивачка не з`явилась, в поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, зокрема, шляхом направлення судових повісток з використанням засобів поштового зв`язку, а також шляхом розміщення оголошень на сайті Острозького районного суду Рівненської області на веб-порталі Судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/. Правом подати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористався.
Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.9 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, чинної для України з 27.09.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.
В частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.11.2010 перебували у шлюбі, який 05.12.2018 було розірвано.
Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє синів, а саме ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 від 07.11.2011, серії НОМЕР_2 від 28.04.2014.
Згідно акту №31/07.10-09 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства (фактичного місця проживання особи) від 19.02.2026, діти зареєстровані та постійно проживають разом з позивачкою в АДРЕСА_1 .
Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 05.12.2018 у цивільній справі №567/1447/18, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1013,50 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Окрім того з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання, у зв`язку із проживанням з нею дитини з інвалідністю – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 23.10.2018 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
З матеріалів справи судом встановлено, що молодшому сину сторін у справі - ОСОБА_3 встановлено діагноз «дитячий церебральний параліч, спастичний тетрапарез із стійким порушенням функції кінцівок, затримка психо-мовного та стато-кінетичного розвитку». 
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8796 від 15.09.2015 та виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4983 від 08.10.2020, малолітній ОСОБА_3 з приводу зазначеного захворювання у період з 07.09.2015 по 15.09.2015 та з 06.10.2020 по 08.10.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» та останньому рекомендовано ЛФК, масаж та курси відновно-реабілітаційного лікування. 
З рішення Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/290/22 вбачається, що малолітній ОСОБА_3 у період з 01.04.2019 по 12.04.2019, з 05.04.2021 по 16.04.2021, з 23.08.2021 по 03.09.2021 та з 13.12.2021 по 24.12.2021 проходив 6-й, 7-й, 8-й, 9-й курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м.Трускавець.
З рішення Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/1224/24 вбачається, що малолітній ОСОБА_3 у період 02.05.2022 по 13.05.2022, з 22.08.2022 по 02.09.2022, з 07.05.2023 по 19.05.2023, з 28.08.2023 по 08.09.2023, з 04.12.2023 по 15.12.2023 та з 15.04.2024 по 26.04.2024 проходив 10-й, 11-й, 12-й, 13-й, 14-й, 15-й курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м.Трускавець.
Водночас, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з вищевказаними рекомендаціями малолітній ОСОБА_3 у період з 19.08.2024 по 30.08.2024, з 26.05.2025 по 06.06.2025, з 18.08.2025 по 29.08.2025 проходив 16-й, 17-й та 18-й курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна в м.Трускавець, що підтверджується відповідними виписками з історії хвороби малолітнього ОСОБА_3 .
З приводу перебування малолітнього ОСОБА_3 в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна у вищевказані періоди позивачка понесла витрати на загальну суму 76202 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 19.08.2024 про оплату медичних послуг на суму 30609 грн., фіскальними чеками від 20.08.2024 про оплату медичних послуг на суму 3150 грн., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1359 від 06.06.2025, фіскальними чеками від 26.05.2025 про оплату медичних послуг на суму 3330 грн., фіскальними чеками від 26.05.2025 про оплату медичних послуг на суму 5100 грн., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2415 від 29.08.2025, фіскальним чеком від 18.08.2025 про оплату медичних послуг на суму 26993 грн., платіжною інструкцією від 21.08.2025 про сплату медичних послуг на суму 3150 грн., платіжною інструкцією від 21.08.2025 про сплату медичних послуг на суму 3870 грн.
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Згідно ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Верховний Суд у постанові від 26.08.2020 у справі №336/1488/19 зазначив, що визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Відповідно до ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
З досліджених судом фіскальних чеків, а також медичної документації щодо стану здоров`я малолітнього ОСОБА_3 , наданих позивачкою, встановлено, що остання за період 19.08.2024 по 30.08.2024, з 26.05.2025 по 06.06.2025, з 18.08.2025 по 29.08.2025 понесла витрати на лікування та реабілітацію сина ОСОБА_3 на загальну суму 76202 грн.
З дослідженої судом медичної документації щодо стану здоров`я малолітнього ОСОБА_3 вбачається, що дитина страждає на хронічні захворювання та знаходиться під постійним наглядом лікарів, проходить медичні обстеження, лікування, позивачка як мати дитини виконує рекомендації лікарів щодо лікування, тобто проявляє турботу про її здоров`я та своєчасне надання їй медичної допомоги.
Таким чином, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , який є сином позивачки та відповідача, має захворювання, що підтверджується встановленими діагнозами та потребує постійного лікування та обстеження у лікарів відповідної спеціалізації.
З наданих позивачкою доказів встановлено, що Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна знаходиться в м.Трускавець Львівської області, яке знаходиться на відстані 353 км. від місця проживання позивачки з сином, що вказує на те, що позивачка несла витрати коштів для того, щоб забезпечити прибуття свого хворого сина та своє прибуття в м.Трускавець Львівської області.
Водночас, з наданих позивачкою чеків АЗС вбачається, що в період перебування ОСОБА_3 в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна, що в м.Трускавець Львівської області, нею здійснювалась купівля пального 18.08.2024 на суму 2069,77 грн. та 30.08.2024 на суму 2409,72 грн. на загальну суму 4479,49 грн.
Беручи до уваги, що дані витрати були необхідні для забезпечення проходження ОСОБА_3 курсів лікування у Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна, то суд при вирішенні справи вважає, що ці витрати, за звичайних обставин, не мали б місця, а тому вважає їх такими, що пов`язані з турботою про стан здоров`я сина сторін у справі і є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. 
Таким чином, позивачка ОСОБА_1 понесла додаткові витрати у зв`язку із захворюваннями сина ОСОБА_3 , пов`язаними з лікуванням, обстеженням та реабілітацією в закладах охорони здоров`я, а також з транспортуванням сина до таких закладів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами здійснення нею витрат на лікування малолітнього сина ОСОБА_3 , які на переконання суду викликані невідворотними та особливими обставинами, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину понесених позивачкою витрат, а саме, додаткові витрати на сина ОСОБА_3 у розмірі 40340,75 грн.
Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 181 СК України передбачена можливість батьків самостійно домовитись між собою про способи виконання обов`язку щодо утримання дитини. 
У разі недосягнення домовленості між батьками щодо порядку та способу утримання дитини відповідний спір вирішується у судовому порядку. 
Виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не тільки обов`язкові та невідворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що під час судового розгляду позивачкою ОСОБА_1 доведено, що вищевказані кошти були нею витрачені за наявності особливих обставин, обумовлених захворюваннями сина ОСОБА_3 , у зв`язку з чим такі витрати, на думку суду, є додатковими витратами на дитину та підлягають стягненню з відповідача.
Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що витрати на харчування в період перебування ОСОБА_3 в м.Трускавець Львівської області, які підтверджені відповідними чеками від 18.08.2024, 21.08.2024, 30.08.2024, 17.08.2025, 18.08.2025, 20.08.2025, 24.08.2025, 25.08.2025 та 26.08.2025 на загальну суму 11728,94 грн., не є такими, що обумовлені особливими обставинами, пов`язаними з захворюванням ОСОБА_3 , а охоплюються витратами, які вирішені судом 05.01.2018 у справі №567/1447/18 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, а тому в позові в цій частині слід відмовити.
При цьому, суд виходить і з того, що позивачкою не доведено належними доказами, що саме таке харчування необхідно для ОСОБА_3 у зв`язку з його захворюванням.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладені обставини, оцінивши наявні у справі докази, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для часткового задоволення вимог позивачки. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - сина ОСОБА_3 , одноразово у розмірі 40340 грн. 75 коп. В іншій частині в задоволені позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ),
відповідач – ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Острозького районного суду	Назарук В.А.