Дата документу  Справа № 331/3872/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3872/26      Головуючий в 1 інст. Гасанбеков С.С.
Провадження №33/807/899/26      Доповідач у 2 інст. Кононенко Т.О.

ПОСТАНОВА
іменем України
26 червня 2026 року м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Кононенко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 — адвоката Рогальського В.М. та представника потерпілого ОСОБА_2 — адвоката Корсіка Я.І. на постанову Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 01 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
за участю 
особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_1 – адвоката Рогальського В.М.,
потерпілого ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_2 – адвоката Корсіка Я.І.
установив:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Постановою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 01 червня 2026 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2026 року о 13 год 27 хв у м. Запоріжжі, на просп. Соборному, 29, водій автомобіля Ford, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не впевнився в безпечності свого маневру та в тому, що це не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем BYD YUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку, після зіткнення продовжив некерований рух та здійснив зіткнення з автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.04.2026 серії ЕПР1 № 648212 за ст. 124 КУпАП, доданими до протоколу письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , схемою дорожньо-транспортної пригоди, фото з місця дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписами.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Рогальського В.М., надійшла апеляційна скарга, в якій він просить призначити у справі судово-інженерно-транспортну експертизу, скасувати постанову та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме: експертного розрахунку об`єктивності висновків про причинно-наслідковий зв`язок порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України з подією ДТП суду не надано.
Просив об?єднати справу № 331/3873/26 із справою № 331/3872/26 для подальшого єдиного, комплексного і об?єктивного їх апеляційного розгляду. 
Крім того, не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_2 — адвокат Корсік Я.І. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову змінити в частині накладеного стягнення, а саме накласти стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що з урахуванням обставин справи, характеру та наслідків порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, яке призвело до пошкодження трьох автомобілів із загальною шкодою понад 500 тис. грн, вважає, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення порядку користування наданим спеціальним правом. Крім того, ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП (30 липня 2025 року та 21 жовтня 2025 року), що свідчить про повторне порушення порядку користування наданим спеціальним правом.
Позиції учасників апеляційного провадження
ОСОБА_1 та його представник — адвокат Рогальський В.М. підтримували доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити. Заявили клопотання про об?єднання справ № 331/3873/26 із справою № 331/3872/26 для подальшого єдиного, комплексного і об?єктивного їх апеляційного розгляду. Також просили призначити у справі судово-інженерно-транспортну експертизу, скасувати постанову та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Проти задоволення апеляційної скарги потерпілого заперечували. 
Потерпілий ОСОБА_2 та представник потерпілого — адвокат Корсік Я.І. в судовому засіданні підтримували доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити. Щодо апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його адвоката Рогальського В.М., просили відмовити в задоволенні клопотання про об`єднання справи № 331/3873/26 із справою № 331/3872/26; відмовити в задоволенні клопотання про призначення судово-інженерно-транспортної експертизи, залишити без задоволення апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Рогальського В.М., а постанову Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 01 червня 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як вбачається з відомостей, наявних у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 12.1 Правил дорожнього руху України.
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2026 серії ЕПР1 № 648212, 23.04.2026 о 13 год 27 хв у м. Запоріжжі, просп. Соборний, 29, водій автомобіля Ford, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 не впевнився в безпечності свого маневру та у тому, що не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем BYD YUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку, після зіткнення продовжив некерований рух та здійснив зіткнення з автомобілем BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП та з відеозапису зі стаціонарної камери відеоспостереження КП «Центр управління інформаційними технологіями», об`єктивно вбачається, що місце зіткнення автомобілів розташоване на трамвайній колії. Так, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Ford, реєстраційний номер НОМЕР_4 , здійснюючи обгін по трамвайній колії та наближаючись до перехрестя, почав виконувати маневр випередження, обгону на перехресті. Відеозаписом підтверджується і наявність дорожньої розмітки 1.18 перед перехрестям, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, яка хоч і є затертою, як зазначено у листі управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 08.05.2026 № 184-аз/41/32/03-2026, проте достатньо видима для водія. 
Відповідно до вимог п. 2.3.б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 11.8 Правил дорожнього руху визначено, що по трамвайній колії попутного напрямку, розташованій на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, дозволяється рух за умови, що це не заборонено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою, а також під час випередження, об`їзду, коли ширина проїзної частини недостатня для виконання об`їзду без виїзду на трамвайну колію. Поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками 5.16, 5.18 або розміткою 1.18.
Водночас за імперативними приписами п. 11.9 Правил дорожнього руху забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.
А тому посилання апелянта — захисника Рогальського В.М. на відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. 
На переконання апеляційного суду, враховуючи наявність дорожньої розмітки 1.18, поворот ліворуч на перехресті проспекту Соборності та вул. Академіка Амосова має виконуватися саме з крайньої лівої смуги, а не з трамвайної колії попутного руху.
Апеляційний суд, розглянувши клопотання захисника Рогальського В.М. про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза — це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.
У даній конкретній справі, з урахуванням зібраних доказів, апеляційний суд вважає, що необхідності в призначенні експертизи немає, оскільки матеріали справи надають можливість встановити дійсні обставини справи, оцінити їх у співвідношенні з поясненнями сторін та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого КУпАП.
При цьому слід зазначити, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Як вбачається з даного клопотання про призначення експертизи, адвокат Рогальський В.М. фактично мотивує його можливою наявністю в діях водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом BYD YUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушень Правил дорожнього руху, що спричинили зіткнення з його автомобілем, та пов`язуючи це з можливістю запобігання зіткненню. 
На думку апеляційного суду, наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, при цьому не вказують на необхідність у проведенні експертизи та не свідчать про недостатність наявних доказів у справі для встановлення фактичних даних події, яка ставиться у вину ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказане клопотання було розглянуто судом першої інстанції, і в його задоволенні було відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП до повноважень суду апеляційної інстанції не належить функція збирання та встановлення доказів у справі; апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим неподання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В ході апеляційного розгляду справи з`ясовані обставини, які потребують правової оцінки; необхідності в проведенні будь-яких експертиз для встановлення наявності порушень ПДР не вбачається, а тому відсутні достатні підстави для призначення та проведення у справі експертизи.
На переконання апеляційного суду, в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті апеляційної скарги.
За нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо наявності або відсутності факту порушення Правил дорожнього руху України.
Підтвердження цих відомостей знайшло своє відображення під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій.
Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. 
Суд розглядає дану справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та в межах звинувачення ОСОБА_1 , в порушенні вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. 
Дослідження питань щодо винуватості іншої особи, крім тієї, стосовно якої складено протокол, не є предметом даного судового розгляду. 
Враховуючи наведене, призначення експертизи без наявності достатніх для того підстав негативно позначиться на дотриманні строків розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а відтак — на виконанні завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, а тому апеляційний суд вважає, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Заявлене клопотання адвокатом Рогальським В.М. про об?єднання справи 
№ 331/3873/26 із справою № 331/3872/26 для подальшого єдиного, комплексного і об?єктивного їх апеляційного розгляду задоволенню не підлягає, оскільки КУпАП не передбачено можливості об`єднання на стадії апеляційного провадження. Завдання апеляційного суду полягає у перевірці законності та обґрунтованості рішень суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а не у здійсненні нового розгляду справи з процесуальними діями, які допускаються лише на стадії першої інстанції. Таким чином, підстав для об`єднання справ немає.
Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом ОСОБА_4 не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 12.1 Правил дорожнього руху України та притягнення за ст. 124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання останнього на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, внаслідок чого апеляційна скарга адвоката Рогальського В.М. задоволенню не підлягає.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Корсіка Я.І. щодо виду і розміру стягнення за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Слід зауважити, що стягнення, визначене судом, повинно бути співрозмірним учиненому правопорушенню.
Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП, як штраф, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що поняття судової дискреції (судового розсуду) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу порушника, справедливості й достатності обраного стягнення тощо (дискреційні повноваження суду).
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про накладення стягнення у виді штрафу в розмірі, визначеному санкцією ст. 124 КУпАП, яке, на переконання апеляційного суду, відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам справи та не потягне за собою порушення засад виваженості.
Крім того, відповідно до положень ст. 30 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовується до правопорушника за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.
Повторним визнається вчинення однорідного адміністративного правопорушення протягом року після накладення стягнення за нього.
Однак ці обставини під час розгляду справи як у суді першої, так і в апеляційній інстанції встановлені не були.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що отримання пошкоджень автомобілів входить до об`єктивної сторони ст. 124 КУпАП та само по собі не вказує на виключне застосування позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки санкцією зазначеної статті також передбачено штраф, тому відповідні доводи апеляційної скарги потерпілого не можуть бути прийняті до уваги.
Визначене суддею суду першої інстанції стягнення перебуває у справедливому співвідношенні із характером вчиненого і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, тому вид і розмір призначеного ОСОБА_1 стягнення є необхідним і достатнім для його виховання та досягнення мети цього стягнення, запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, що, у свою чергу, вказує на обґрунтованість накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення (ст. 1, 7 КУпАП).
Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене судом першої інстанції адміністративне стягнення у вигляді штрафу щодо ОСОБА_1 є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування постанови суду першої інстанції чи її зміни, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,
ухвалив:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 — адвоката Рогальського В.М. та представника потерпілого ОСОБА_2 — адвоката Корсіка Я.І. на постанову Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 01 червня 2026 року залишити без задоволення.
Постанову Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 01 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду        Т.О. Кононенко