Справа № 598/280/26
провадження № 1-кп/598/92/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2026 р.    Збаразький районний суд Тернопільської області 
в складі:   головуючого судді   ОСОБА_1 
за участю секретаря   ОСОБА_2 
прокурора      ОСОБА_3 
захисника      ОСОБА_4 
обвинуваченого    ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Збаражі кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 62024150010002353 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, матроса, водія-механіка евакуаційного відділення евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
за ч.5 ст. 407, ч.4 ст. 186 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 21 серпня 2023 року №60-РС на посаду водія-стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 і зараховано до списків особового складу. 
Надалі, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2023 року, матроса ОСОБА_5 , призначено на посаду водія-механіка евакуаційного відділення евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.
Матрос ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин. 
04 вересня 2024 року матрос ОСОБА_5 без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби не прибув у розташування військової частини НОМЕР_3 . 
У період з 04 вересня 2024 року по 26 січня 2026 року, військовослужбовець військової служби за мобілізацією матрос ОСОБА_5 перебував поза межами тимчасового розташування військової частини НОМЕР_3 (населений пункт АДРЕСА_2 ) та свої службові обов`язки не виконував, проводячи час на власний розсуд. 
26 січня 2026 року місцезнаходження матроса ОСОБА_5 було встановлено і о 08 годині 00 хвилин добровільно прибув до відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області.
Таким чином, матрос ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, 04 вересня 2024 року не прибув вчасно на службу до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_3 (населений пункт Казанка Миколаївської області) а в подальшому проводив час на власний розсуд, однак 26 січня 2026 року місцезнаходження матроса ОСОБА_5 було встановлено і о 08 годині 00 хвилин добровільно прибув до відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє по даний час.
20 грудня 2025 року, приблизно 19 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «Релакс», що за адресою вул.Грушевського, 153 А, місто Збараж, Збаразької територіальної громади, Тернопільського району Тернопільської області, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно – небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, зайшов за робоче місце продавця ОСОБА_7 та з прилавку відкрито викрав одну пляшку горілки ємністю 0,5л. торговельної марки «Наливайко» вартістю 69,90 грн..
Після чого, направився до виходу з магазину, однак в цей час його дії були помічені ОСОБА_7 , яка намагалася його зупинити. 
Однак, ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії уже несуть відкритий характер для оточуючих, на вимогу ОСОБА_7 , зупинитися не відреагував та покинув приміщення магазину «Релакс», розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 , заподіяно матеріальної шкоди на суму 69,90 гривень. 
Своїми умисним діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, чинене в умовах воєнного стану, та ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану. 
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що відкрито викрав у магазині «Релакс» пляшку горілки, а у військову частину не повернувся після відпустки, оскільки доглядав за матір`ю. 
Встановлені судом обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно, вчинив вказані кримінальні правопорушення, підтверджуються зібраними у справі об`єктивними доказами дослідженими в судовому засіданні. 
Зокрема, матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 .
Протоколами проведення слідчих експериментів із свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від 12 лютого 2026 року та з ОСОБА_10 від 13 лютого 2026 року, які показали, як ОСОБА_5 відкрито викрав з магазину пляшку горілки.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виннуватість обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. 
Обираючи ОСОБА_5 покарання, суд, у відповідності з вимогами ст.ст.65-67 КК України, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини як те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував заподіяні збитки, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі. 
Суд вважає, що таке покарання буде відповідати особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню та буде належною карою за скоєні кримінальні правопорушення. 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,  

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч.4 ст. 186 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 7 (сім) років позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, однак не довше двох місяців, тобто до 30 червня 2026 року. 
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. 
На даний вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 - з часу отримання його копії. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання. 

Суддя          ОСОБА_11