П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/6826/26	

Головуючий І інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Голуб В.А., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Олешківської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 31.03.2026р.) про повернення адміністративного позову Виконавчого комітету Олешківської міської ради до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В: 
11.03.2026р. Виконавчий комітет Олешківської міської ради (через уповноваженого представника) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з останнього суму – 327 085,38 грн., як безпідставно отриманих коштів.
17.03.2026р. суд 1-ї інстанції залишив дану позовну заяву Виконавчого комітету Олешківської міської ради без руху, встановивши десятиденний строк (з дня вручення такої ухвали) на усунення її недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням поважних причин його пропуску, тобто таких, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду із дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження наявності цих причин.
19.03.2026р. позивачем було подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, мотивовану тим, що Виконавчий комітет діяв в умовах, що об`єктивно виходять за межі звичайного функціонування органу місцевого самоврядування, а саме в умовах тимчасової окупації території, втрати контролю над адміністративними приміщеннями та відсутності доступу до документів. Зазначені вище обставини не залежали від волі позивача і унеможливлювали своєчасну реалізацію права на звернення до суду. Водночас, після отримання інформації про існування провадження по справі №540/777/22 за позовом ОСОБА_1 до про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та відновлення можливості організації роботи, позивач невідкладно вжив заходів щодо збору доказів та підготовки процесуальних документів.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року позовну заяву Виконавчого комітету Олешківської міської ради - повернуто на підставі ч.2 ст.123 КАС України.
Не погоджуючись із вказаною вище ухвалою суду про повернення позовної заяви, Виконавчий комітет Олешківської міської ради 08.04.2026р. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом положень процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2025р. та направити справу до суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду по суті. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. 
23.04.2026р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.294 та ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.
Так, спірні правовідносини у справі склалися з приводу стягнення з відповідача суми коштів - 327085,38 грн., як безпідставно отриманих.
На стадії ж апеляційного провадження спірним є саме питання дотримання суб`єктом владних повноважень строку звернення до суду з даним позовом.
У розумінні ч.1 ст.118 КАС України, процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, що повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Як передбачено абз.2 ч.2 цієї статті, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється із дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. 
Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Перебіг же процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст.120 КАС України).
Наслідки пропуску строку звернення до суду регламентовані ст.123 КАС України.
Як передбачено ч.ч.1,2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. 
При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк чи вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. 
Системний аналіз процитованих положень ст.123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати причини поважності пропущеного строку, які мають бути оцінені судом.
Отже, пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України
Розглядаючи питання поважності пропуску строку звернення в межах аргументів, наведених позивачем, суд зазначає, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може та має бути поновленим, виключно у разі наявності достатніх на те поважних причин. Разом із тим, при вирішенні питання стосовно дотримання строку на звернення до суду та наявності підстав для його поновлення суд виходить в кожному окремому випадку з наявного у справі обсягу доказів, причин пропуску строку на звернення до суду та враховує індивідуальні особливості кожної окремої справи.
За позицією Європейського Суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак вказані повноваження не є необмеженими, від судів вимагається вказувати підстави.
Сталою є також позиція Верховного Суду про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, необхідно виходити із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку, оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників певної справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
З наведеного випливає, що поновлення встановленого процесуальним законодавством строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного та непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або ж унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із відповідним позовом.
Процесуальний закон не містить вичерпного, детально описаного переліку поважних причин пропуску звернення до адміністративного суду, та не дає визначення терміну «поважні причини». Натомість, закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення підстав їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Положення ч.2 ст.44 КАС України покладають на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати їх процесуальні обов`язки.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно - проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.
Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 16.03.2023р. у справі №600/6782/21-а, від 13.03.2023р. у справі №260/192/21, від 17.03.2021р. у справі №160/3121/20 та інших.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020р. у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію і послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина чи кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює чи ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися виключно такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
У цій справі позивач самостійно підтверджує, що факт неправомірного отримання ОСОБА_1 грошових коштів у загальній сумі - 327085,38 грн. остаточно встановлено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2023р. у справі №420/11245/22. 
З огляду на викладене, суд 1-ї інстанції цілком вірно виснував, що принаймні з січня 2023р. позивачу достеменно стало відомо про факти безпідставно виплачених відповідачу коштів, а тому й тримісячний строк на звернення до суду з позовом про їх стягнення розпочався з наступного дня після того, як позивач мав можливість з вказаним судовим рішенням.
Дана обставина, на переконання колегії суддів, дійсно свідчить, що позивач був обізнаний про своє порушене право, а його доводи позивача про те, що він не міг знати про порушення своїх прав є безпідставними.
Що ж до доводів Виконавчого комітету про відновлення провадження у справі №540/777/22 за позовом ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, то, на переконання суду, вказані обставини ніяким чином не спростовують та не підтверджують виникнення підстав, що надавали позивачу право на пред`явлення вимог про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів після ухвалення судового рішення у справі №420/11245/22, яке набрало законної сили 09.01.2023р.
Колегія суддів бере до уваги, що у січні 2023р. Указом Президента України за №3/2023 «Про утворення військової адміністрації» було утворено Олешківську міську військову адміністрацію Херсонського району Херсонської області, а розпорядженням Президента України від 02.01.2023р. №2/2023-рп призначено Т. Гасаненко начальником цієї військової адміністрації.
Водночас, сам по собі факт утворення військової адміністрації та призначення її начальника саме у січні 2023р. не може виправдовувати звернення позивача до суду лише 11.03.2026р., тобто майже через три роки після виникнення підстав для пред`явлення відповідних вимог. За відсутності належних і допустимих доказів існування об`єктивних, непереборних перешкод протягом усього цього періоду такий проміжок часу є надмірно тривалим і не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду.
Такий значний пропуск строку (майже 3 роки) вимагає, за усталеною позицією Верховного Суду, підвищеного стандарту оцінки судом поважності причин пропуску, з огляду на необхідність дотримання принципу правової визначеності, стабільності публічно-службових правовідносин та балансу інтересів особи і держави.
Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх постановах про те, що вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, суди повинні надавати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення особи до суду, саме у тісному взаємозв`язку з тривалістю пропущеного строку, враховуючи встановлені процесуальним законодавством строки звернення до суду в цій категорії спорів.
Аналогічний правовий підхід було застосовано Верховним Судом у постанові від 24.02.2026р. у справі №360/237/25 та від 12.02.2026р. у справі №200/7821/21.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів наголошує, що неналежна організація процесу стосовно зверненням із позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою «відповідальністю» за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. 
Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.09.2022р. у справі №560/403/22, від 03.11.2022р. у справі №560/15534/21, від 22.12.2022р. у справі №380/19423/21 та від 18.01.2023р. у справі №200/7384/19-а.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів доходить висновку про те, що даний позов подано з пропуском встановленого законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача.
Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів доходить переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції були достатні та належні підстави для повернення позовної заяви. 
Жодних додаткових доводів стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду, окрім тих, які були предметом дослідження судом першої інстанції апелянтом не наведено.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.121,122,123,240,241,243,308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Олешківської міської ради - залишити без задоволення, а ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 16.06.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.А. Голуб 

В.О. Скрипченко