Справа № 457/261/26
провадження №2-о/457/23/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року м. Трускавець
Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого - судді Марчука В.І.,
секретар судового засідання Ярова О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, державний реєстратор відділу Державної реєстрації Трускавецької міської ради, про встановлення факту припинення іпотеки,-
в с т а н о в и в:
Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просять встановити факт, факту припинення іпотеки, заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, державний реєстратор відділу Державної реєстрації Трускавецької міської ради. В обгрунтування заяви зазначають, 25 травня 2007 року між ОСОБА_3 (дружиною заявника ОСОБА_1 ) та АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» був укладений кредитний договір з кінцевим терміном виконання зобов`язання 25 травня 2012 року. У зв?язку із забезпеченням виконання Кредитного договору № 107/T від 25.07.2007 року між АБ «Брокбізнесбанк» та нами, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , був укладений Іпотечний договір, посвідчений 25.05.2007 року Кіселичник І.М., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області, за реєстровим N? 840, який внесений до Державного реєстру іпотек. Предметом іпотеки, на яку в подальшому було накладено, до припинення чи розірвання договору, заборону відчуження нерухомого майна, за реєстровим № 841, є нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить нам на праві спільної часткової власності. У визначений договором термін, ОСОБА_3 повністю виконала зобов?язання за Кредитним договору № 107/Т від 25.07.2007 року, але заборона відчуження вказаного нерухомого майна не знята. З метою зняття заборони відчуження нерухомого майна, у серпні 2024 року звернулися до державного реєстратора відділу Державної реєстрації Трускавецької міської ради, але нам усно відмовлено у знятті заборони відчуження нерухомого майна, у зв?язку з тим, що АТ «Брокбізнесбанк» ліквідований і рекомендовано звернутися до суду. Згідно з повідомленням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.01.2026 року № 49-036-504 у розпорядженні Фонду відсутня інформація стосовно стану розрахунків за кредитними договорами, укладеними між ОСОБА_3 за період до дати запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Брокбізнесбанк», розпочатої 03 березня 2014 року. Станом на 03.03.2014 року зобов?язання ОСОБА_3 перед АТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 107/T від 25.05.2007 року були відсутні. 15 жовтня 2019 року завершено ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк», про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення АТ «Брокбізнесбанк», як юридичної особи, тобто Банк є ліквідованим. Тому просить встановити факт припинення іпотеки (обтяження) нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої 25.05.2007 року Кіселичник І.М., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області, номер запису про іпотеку: 3583895 і скасувати запис про іпотеку від 25.05.2007 року за номером записупро іпотеку: 3583895 та запис про заборону на нерухоме майно від 25.05.2007 року за номером запису про обтяження: 3583963.
Заявники в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно письмових заяв заявники просить розглянути справу без їх участі, на заяві наполягають.
Заінтересована особа та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню .
За нормами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свої цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право і захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожг особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового праї та інтересу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну аб припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).
Відповідно до ч.І ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансов установа»(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатить проценти.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст.546 ЦК України).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьо особи (ч.1 ст.575 ЦК України).
Згідно з абз.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконанні зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно: яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекок зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно пере; іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припиненні основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.З, абз.2,7 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», п.1 ч.1 ст.593 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст.599 ЦК України).
За загальним правилом факт ліквідації боржника за кредитним договором з унесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, підтвердженої судовим рішенням, не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладено для забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.
І лише за умови належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.
Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №711/4556/16-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц висловила правовий висновок про те, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення дії іпотечного договору (частина 5 статті 33 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до ч.І ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.
Згідно ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями частини першої статті 593 Цивільного Кодексу України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.
А отже, за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.
При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.
Отже, за відсутності обгрунтованої заборгованості позичальника, вимог кредитора та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду № 127/26402/20 від 26.01.2022.
Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 18.06.2008 року, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (1/2) та ОСОБА_2 (1/2)
Згідно кредитного договору №107/Т від 25 травня 2007 року який укладений між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_3 банк надав кошти – кредит в сумі 17 000 доларів США. В подальшому між сторонами було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №107/Т від 25 травня 2007 року, згідно якого Кредит наданий Банком, забезпечується нотаріально-посвідченим договором повторної іпотеки оформленим на нежитлове приміщення розташоване в півпідвальній частині одноповерхової прибудови до 5-ти поверхового житлового будинку, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею-236,9 м.кв., що належить на правах спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , заставною вартістю погодженою сторонами - 223 000,00 грн., та договором поруки з ОСОБА_1 , оформленим в установленому чинним законодавством порядку, а також всім належним Позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.
Згідно нотаріально посвідченого іпотечного договору від 25.05.2007 року, укладеного між іпотекодержателем Акціонерний банк «БРОКБІЗНЕСБАНК» та іпотекодавцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є майновити поручителями за ОСОБА_3 , іпотекодавець передає нерухоме майно нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в іпотеку іпотекодержателю для забезпечення зобов`язань за кредитним договором №107/Т від 27.05.2007 року.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, є відомості, номер обтяження 3583963, зареєстроване 25.05.2007 року реєстратором Федурко Р.В., на підставі обтяження: договір іпотеки,840 від 25.07.2007 року, вид обтяження: заборона на нерухоме майно.
Водночас, згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.01.2026 року яке адресовано ОСОБА_3 , вбачається, що станом на 03.03.2014 року зобов`язання ОСОБА_3 перед АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за кредитним договором №107/Т від 25 травня 2007 року відсутні.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування свої майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Отже, зазначені норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Необхідно звернути увагу на те, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки, за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Як закріплено в п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127 для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.
В тому числі і внаслідок знищення документів, про що вказав Нацбанк у відповіді на звернення адвоката позивача, Позивач на даний час об`єктивно позбавлений можливості подати відомості реєстратору про виконання кредитного зобов`язання для зняття обтяження іпотекою зі свого майна, без звернення до суду за вирішенням даного спору.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.З статті 17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ч.5, 6 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувана, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.
Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувана.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що доводи позивачки підтверджені належними доказами, зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 виконано в повному обсязі.
З наданих доказів судом встановлено, що позичальником сплачено усі грошові кошти отримані за кредитним договором, тому можна стверджувати, що ОСОБА_3 повністю виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №107/Т від 25.05.2007.
Отже, зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором припинилися, у зв`язку із їх належним виконанням.
Ураховуючи принцип похідності забезпечувального зобов`язання (акцесорності), а також те, що обтяження продовжує існувати в публічному реєстрі без законних підстав, суд вважає, що наявність записів про іпотеку та заборону відчуження становить необґрунтоване втручання у право заявника мирно володіти своїм майном, що суперечить ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, заява про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження та запису про іпотеку є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, відповідає положенням ЦПК України, ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та практиці ЄСПЛ і Верховного Суду, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Заяву  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, державний реєстратор відділу Державної реєстрації Трускавецької міської ради, про встановлення факту припинення іпотеки – задовольнити.
Встановити факт припинення іпотеки (обтяження) нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої 25.05.2007 року Кіселичник І.М., приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Львівської області, номер запису про іпотеку: 3583895 і скасувати запис про іпотеку від 25.05.2007 року за номером записупро іпотеку: 3583895 та запис про заборону на нерухоме майно від 25.05.2007 року за номером запису про обтяження: 3583963.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Суддя:	  	В.  І.  Марчук