ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/513/26
2/0187/468/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в селищі Петриківка в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- Стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 1489764 від 11.11.2019 у розмірі 39 556,00 грн.
Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
Позовна заява подана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.11.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір № 1489764. 08.04.2020 було укладено договір № 08042020 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1489764. 23.12.2021 було укладено договір № 23/12/21 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1489764. 20.01.2023 було укладено договір № 20-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1489764. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 1489764. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк і просить стягнути.
Ухвалою суду від 01.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На офіційну адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка 14.04.2026, повернулася до суду з відміткою поштової служби «вручено особисто».
Оскільки відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини восьмої статті 178 та частини другої статті 191 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.
Судом встановлено, що відповідно до договору № 1489764 від 11.11.2019 про надання споживчого кредиту укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, товариство надало споживачу кредит у гривні в сумі 11 000,00 грн на строк 30 днів, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, із стандартною процентною ставкою 1,80 % в день та зниженою процентною ставкою 1,53 % в день. Договір підписаний шляхом використання електронного підпису.
Відповідно до графіку платежів загальна вартість кредиту, який є додатком 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1489764 від 11.11.2026, відповідач повинен погасити борг шляхом внесення на розрахунковий рахунок Товариства одноразовий платіж у сумі 16 049,00 грн, який складається з суми кредиту 11 000,00 грн та 5 049,00 грн сума нарахованих процентів.
Відповідно до довідки про ідентифікацію наданої ТОВ «Авентус» відповідача ідентифіковано одноразовий ідентифікатор М190770, номер телефону НОМЕР_1 .
Згідно картки обліку Договору за кредитним договором № 1489764 від 11.11.2019 наданої ТОВ «АВЕНТУС Україна» встановлено, що загальна сума заборгованості станом на 07.04.2020 складає 39 666,00 грн, яка складається з 11 000,00 грн - основний борг, 23 166,00 грн - проценти, 5 500,00 грн. - штраф, кількість днів 149.
При цьому позивач у своїх вимогах до відповідача щодо процентів визначив остаточно суму 5 940,00 грн.
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 639 ЦК України, електронний договір, підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
08.04.2020 було укладено договір № 08042020 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1489764. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 08.04.2020 до договору відступлення права вимоги встановлено, що за номером 1310 значиться відповідачка, номер договору 1489764, сума кредиту 11 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 5 940,00 грн, сума заборгованості пенею, штрафами 22 616,00 грн, кількість днів прострочення 119 днів.
23.12.2021 було укладено договір № 23/12/21 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1489764. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 від 23.12.2021 до договору відступлення права вимоги встановлено, що за номером 5930 значиться відповідач, номер договору 1489764, загальна сума заборгованості 39556,00 грн яка складається : сума кредиту 11 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 5 940,00 грн, сума заборгованості пенею, штрафами 22 616,00 грн.
Згідно платіжного доручення № 0315590000 від 24.12.2021 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило оплату за договором факторингу № 23/12/21 від 23.12.2021 на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» в сумі 5854453,56 грн.
20.01.2023 було укладено договір № 20-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1489764.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 20.01.2023 до договору відступлення права вимоги встановлено, що за номером 88982 значиться відповідач, номер договору 1489764, загальна сума заборгованості 39 556,00 грн, яка складається : сума кредиту 11000 грн., сума заборгованості за відсотками 5940,00 грн, сума заборгованості пенею, штрафами 22616,00 грн.
Щодо переходу права грошової вимоги за кредитним договором суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок та умови переходу права грошової вимоги до фактора також врегульовано положеннями ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України, за якими виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє його від обов`язку перед первісним кредитором.
Судом встановлено, що частиною 5 пунктом 2.1 кредитного договору передбачено право кредитодавця укладати договори, щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. Можливість відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит також прямо передбачена ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач є фінансовою установою, що має право надавати послуги з факторингу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 18 вказаного Закону.
Враховуючи викладене, перехід права вимоги від первісного кредитора відбувся на підставі закону та договору, оформлений належним правочином і підтверджений документально, що свідчить про наявність у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості.
Вирішуючи спір про невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором перед позивачем, суд вважає за необхідне насамперед з`ясувати обставини, що підтверджують наявність надання позики відповідачу.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
На обґрунтування позовних вимог у частині підтвердження факту видачі кредиту позивач надав довідку та лист.
Так, згідно з довідкою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» від 11.11.2025 № 10974/25-Е, 11.11.2019 через платіжну систему WayForPay за кредитним договором № 1489764 здійснено переказ коштів у сумі 11 000,00 грн (ID транзакції creditplus-4001560), отримувач - відповідачка.
Відповідно до листа ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 07.11.2025 № 6151-ВП, 11.11.2019 на картку з маскою НОМЕР_2 перераховано кошти в сумі 11 000,00 грн, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-4001560.
Оцінюючи вказані докази, суд зазначає, що зазначені лист та довідка є внутрішніми документами осіб, які їх склали.
Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що кредитні кошти перераховуються на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Водночас матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач надав саме картку № НОМЕР_2 для виконання умов цього договору. Номери транзакцій щодо зарахування коштів на картку самі по собі цю обставину не доводять, оскільки відповідач не обмежений у правовому режимі укладення правочинів і може укласти кілька договорів з одним і тим самим кредитодавцем.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що платіжна картка № НОМЕР_2 належить відповідачу. Згадані довідка та лист, як внутрішні документи осіб, що їх підготували, не є належними документами банківської установи, яка здійснила емісію цієї картки для клієнта-відповідача.
Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача відповідно до умов договору. Надані документи про перерахування грошових коштів не є беззаперечним підтвердженням їх отримання відповідачем, оскільки суду не надано доказів належності останньому платіжної картки № НОМЕР_2 , на яку здійснено переказ у сумі 11 000,00 грн, як і доказів того, що саме ця картка мала використовуватись для виконання умов кредитного договору.
У матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про фактичне користування відповідачем кредитними коштами.
Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував заявлені вимоги, та зазначив докази на їх підтвердження. Водночас позивач не заявляв клопотань про вжиття заходів забезпечення доказів, не зазначав про наявність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою з поважних причин, а також не звертався до суду з клопотанням про витребування таких доказів.
Крім того, у позовній заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності та не заявляв клопотань про витребування додаткових доказів чи інших документів, необхідних для підтвердження заявлених вимог. 
Отже, позивач на власний розсуд реалізував надані йому процесуальні права та визначив обсяг доказів, на які посилається, а тому відповідно до положень статті 12 ЦПК України несе ризик настання негативних процесуальних наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.
Додані до позовної заяви копії договору позики, копії договорів факторингу, а також роздруківки розрахунків заборгованості за договорами самі по собі не підтверджують факту отримання відповідачем кредитних коштів.
Посилання позивача на роздруківки розрахунків заборгованості як на належний та достатній доказ обґрунтованості позовних вимог є необґрунтованими, оскільки такі розрахунки є внутрішніми документами фінансової установи позивача та складені в односторонньому порядку. Вказані документи не містять відомостей, які б дозволяли суду перевірити реальність передачі кредитних коштів відповідачу, зокрема не підтверджують факт зарахування грошових коштів на рахунок позичальника, рух коштів за особовим рахунком, порядок та підстави нарахування процентів, пені чи інших штрафних санкцій.
За відсутності належних і допустимих доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними, подані позивачем розрахунки заборгованості не можуть бути покладені судом в основу висновків про наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі №219/1704/17, провадження №61-1211св19.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.
У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт перерахування кредитних коштів відповідачу, тобто не підтверджено виконання умов кредитного договору з боку кредитодавця, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Оскільки у спорах про стягнення заборгованості за кредитним договором першочерговому встановленню підлягають факти укладення договору та отримання позичальником грошових коштів, а вказані обставини під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження, суд не переходить до оцінки обґрунтованості нарахованих позивачем сум відсотків, неустойки та інших платежів і відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. Також позивач просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.
Оскільки у позові відмовлено, підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження 01133, м. Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306; ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено та підписано 25.05.2026.

Суддя І.М. Соловйов