Справа № 674/789/26
Провадження № 2/674/816/26

РІШЕННЯ
іменем України 
27 травня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тайгер-Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 15159,60 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тайгер-Фінанс" (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 15159,60 грн за кредитним договором № 34613794 від 16.02.2025 (далі - кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісією за надання кредиту та штрафними санкціями, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів, а також норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронній формі.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою від 23.04.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 34613794 від 16.02.2025 на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн строком на 360 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,8% за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 16.02.2025 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказала позивачу (номер картки НОМЕР_1 ).
Кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено та введено відповідачем 16.02.2025. Кредитний договір містить також умови щодо стандартної (базової) процентної ставки у розмірі 0,96% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується з першого дня стандартного періоду (п. 1.6, 2.2.3 кредитного договору).
У результаті невиконання умов кредитного договору, як зазначає позивач, у відповідача утворилась заборгованість у сумі 15159,60 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10209,60 грн - заборгованість за несплаченими процентами; 450,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 1500,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним нею кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується платіжною інструкцією від 16.02.2025.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, була зобов`язана в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказану статтю було доповнено ч. 5 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності зазначеним Законом, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно); з 21.08.2024 та надалі - 1%.
У даному випадку кредитний договір укладено 16.02.2025, тобто в період, коли максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1%. Встановлені договором пільгова процентна ставка у розмірі 0,8% на день, стандартна (базова) процентна ставка у розмірі 0,96% на день та денна процентна ставка у розмірі 0,99%, обчислена відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", не перевищують зазначеного обмеження, а тому нарахування процентів за такими ставками є правомірним.
Досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд встановив, що кредит надано строком на 360 днів з 16.02.2025, остаточна дата повернення кредиту, сплати процентів та комісії визначена 11.02.2026 (п. 1.4 кредитного договору). Проценти за користування кредитом нараховані позивачем за період з 16.02.2025 по 10.02.2026, тобто виключно в межах визначеного договором строку кредитування, за пільговою ставкою у розмірі 24,00 грн за день протягом пільгового періоду та за стандартною (базовою) ставкою у розмірі 28,80 грн за день протягом стандартного періоду, загалом у сумі 10209,60 грн. Нарахування процентів за межами строку кредитування позивачем не здійснювалось. За таких обставин суд доходить висновку, що нарахування процентів у сумі 10209,60 грн є правомірним та таким, що відповідає умовам договору і вимогам закону.
Суд також виходить з того, що заявлена до стягнення комісія за надання кредиту у сумі 450,00 грн є одноразовою платою за надання кредиту, передбаченою п. 1.5.2 кредитного договору, не є штрафною санкцією, а тому підлягає стягненню.
Разом з тим, щодо заявленої позивачем до стягнення суми штрафу у розмірі 1500,00 грн суд зазначає таке. Згідно з розрахунком заборгованості штраф нараховано відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а саме: 11.03.2025 у розмірі 300,00 грн та 20.03.2025 у розмірі 1200,00 грн.
Відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яким цей розділ доповнено згідно із Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжувалась та триває на час розгляду цієї справи. Заявлений позивачем штраф нараховано у березні 2025 року, тобто за прострочення, що мало місце в період дії воєнного стану. За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач звільняється від обов`язку сплати штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а тому заявлена до стягнення сума штрафу у розмірі 1500,00 грн стягненню не підлягає.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у наступному розмірі: основний борг - 3000,00 грн, проценти за користування кредитом за період з 16.02.2025 по 10.02.2026 - 10209,60 грн, комісія за надання кредиту - 450,00 грн, загалом 13659,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог, а саме у частині стягнення штрафу у розмірі 1500,00 грн, слід відмовити з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, розрахованій виходячи з ціни позову 15159,60 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 13659,60 грн, що становить 90,11% від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 2398,96 грн.
Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та їх пропорційності складності правового супроводу справи, суд враховує, що ця цивільна справа є малозначною. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу, а витрати - обґрунтованими та документально підтвердженими. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема договір про надання правової (правничої) допомоги № 0207 від 02.07.2025, ордер, акт наданих послуг № 1076 від 09.03.2026 та детальний опис наданих послуг, враховуючи обсяг та характер наданих послуг, їх складність, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру.
Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 7208,42 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 205, 525, 526, 527, 530, 617, 625, 627, 628, 629, 1054 ЦК України, п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, -

у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тайгер-Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тайгер-Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 34613794 від 16.02.2025 у сумі 13659,60 грн, з яких:
- заборгованість за основною сумою боргу - 3000,00 грн;
- заборгованість за процентами - 10209,60 грн;
- заборгованість за комісією за надання кредиту - 450,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тайгер-Фінанс" судовий збір у сумі 2398,96 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тайгер-Фінанс" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7208,42 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Тайгер-Фінанс" (місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 43561909).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено та підписано 27 травня 2026 року.

Суддя   Давид БАРАТЕЛІ