РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/983/26 
21 травня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 16.02.2025 між ТОВ «ГРОШІ 247» та  ОСОБА_1  за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про споживчий кредит №10955, який підписано позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами цього договору позичальник  ОСОБА_1  отримав кредит у сумі 6000 грн. строком на 29 календарних днів, з остаточною датою повернення кредиту 17.03.2025, зі сплатою процентів 1 % від суми кредиту, щоденно за кожень день користування кредитом. 
Вказує, що ТОВ «ГРОШІ 247» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. 
Відповідач  ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.
Станом на 16.02.2026 прострочена заборгованість за кредитом становить 18000 грн. 00 коп., з яких: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту,12000 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 18000 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. 
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що 16 лютого 2026 року між ТОВ «ГРОШІ 247» та  ОСОБА_2  за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про споживчий кредит №10955, який підписано позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами цього договору позичальник  ОСОБА_3  отримав кредит у сумі 6000 грн. строком на 29 календарних днів, з остаточною датою повернення кредиту 17.03.2025, зі сплатою відсотків 1 % за кожен день від суми кредиту.
Відповідно до довідки про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Профі-Гід» 18.02.2025 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно розрахунку забоговансоті за кредитним договором станом на 16.02.2026 загальний розмір заборгованості за кредитним договором №10955 від 16.02.2025 становить 18000 грн., яка складається з: 6000 грн. 00 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 12000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, відповідно ч.2 ст. 625 ЦПК України.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.
Разом із тим, вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне.
Пунктами 2.5., 2.5.1 кредитного договору №10955 від 16.02.2025 передбачено, що строк кредитування 29 календарних днів, з остаточною датою повернення кредиту 17.03.2025, зі сплатою відсотків 1 % за кожен день від суми кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 16.02.2025, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування відсотків в порядку ст. 625 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1048 – 1050 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору та процентів за користування кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Суд дійшов висновку, що позичальник  ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №10955 від 06.02.2025 не виконав, у передбачений договором строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 7740 грн. 00 коп., яка складається: 6000 грн. 00 коп. - забогованість за тілом кредиту, 1740 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом у межах строку кредитування 29 календарних днів.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 7740 грн. 00 заборгованості за кредитом.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок (7740 х 100) : 18000 = 43 %, тобто позов задоволено на 43 %. 
Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 2662 грн. 40 коп. х 43 % = 1144,83 грн., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1144 грн. 83 коп. судових витрат зі сплати судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, 

у х в а л и в: 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» заборгованість за кредитним договором №10955 від 16.02.2025 станом на 16.02.2026 в розмірі 7740 (сім тисяч сімсот сорок) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247»  понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі  1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 83 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247», м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, офіс 214, ЄДРПОУ 14803222.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено 21 травня 2026 року.

Суддя	Р. М. Снітчук