П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/7802/26	
Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026р. про відмову у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Савранський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2026р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ НП в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Савранський відділ ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просила:
- визнати неправомірною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, відмову ГУ НП в Одеській області (Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку) щодо врахування щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення ОСОБА_2 під час розрахунку аліментів, викладених у листах №268242-2025 від 24 листопада 2025р., №14173-2026 від 13.01.2026р.;
- зобов`язати ГУ НП в Одеській області (Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку) проводити утримання сум аліментів з грошового забезпечення слідчого відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області Діордіци О.Л. з врахуванням щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та в подальшому здійснювати розрахунок аліментних платежів у виконавчому провадженні №78730353 шляхом їх утримання з щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026р. відмовлено у відкритті провадження у справі.
Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що процесуальним законом встановлено правило підсудності справ про стягнення (виплату) заборгованості зі сплати аліментів на виконання судового рішення та щодо розміру такої заборгованості, в яких передбачено, що такі справи мають розглядатися за правилами, встановленими ЦПК України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що даний спір відповідно до приписів ч.1 ст.19, ч.1 ст.446 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Перевіряючи правомірність та законність ухвали суду про відмову у відкритті провадження у справі, судова колегія виходить з наступного.
За правилами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно із ч.ч.1,3 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ананьївського районного суду від 4.06.2025р. по справі №491/784/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто, з 16 вересня 2024р., і до повноліття дитини.
10.07.2025р. судом першої інстанції видано виконавчий лист у справі №491/784/24.
30.07.2025р. старшим державним виконавцем Савранського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП №78730353.
4.08.2025р. державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №78730353.
У подальшому, ОСОБА_1 звернулась до ГУ НП в Одеській області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок суми аліментів у зв`язку з компенсацією ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб, з якого мають бути стягнуті аліменти відповідно до рішення Ананьївського районного суду від 4.06.2025р. та в подальшому враховувати при утриманні аліментів.
Листами від 24.11.2025р., 13.01.2026р. ГУ НП в Одеській області відмовило позивачці у задоволенні її заяви.
З наведеного слідує, що предметом судового контролю у даній справі є перевірка правильності нарахування ГУ НП в Одеській області (роботодавцем) аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 - колишнього чоловіка позивачки, про що правильно зазначив суд першої інстанції.
Частиною 1 ст.446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
У той же час, ч.5 ст.372 КАС України встановлює що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ухвалено в порядку цивільного судочинства, відкрито виконавче провадження та винесено постанову про звернення стягнення у порядку виконання судового рішення, відповідно процесуальні питання щодо виконання такого судового рішення вирішуються відповідним судом (цивільної юрисдикції).
Слід врахувати те, що відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом, і такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Таким чином, процесуальний закон встановив правило підсудності справ про стягнення (виплату) заборгованості зі сплати аліментів на виконання судового рішення та щодо розміру такої заборгованості.
У доводах апеляційної скарги позивачка зазначає, що вона просить суд вирішити питання щодо правомірності відмови з боку відповідача в утриманні аліментів з грошової компенсації, яка є за суттю постійним доходом платника аліментів.
Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів зазначає, що згідно із п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
У даному випадку, діяльність ГУ НП в Одеській області не має ознак здійснення владних управлінських функцій щодо позивачки.
Разом з тим, заявлені позовні вимоги фактично спрямовані саме на зобов`язання ГУ НП в Одеській області, як роботодавця колишнього чоловіка позивачки - ОСОБА_2 , здійснювати утримання аліментів з іншого, ніж фактично застосований, обсягу доходу, що безпосередньо впливає на розмір аліментів.
А отже спір, ініційований позивачкою, не є публічно-правовим, а стосується реалізації приватного (майнового) права на отримання аліментів у належному розмірі, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За положеннями ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що поданий ОСОБА_1 позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження слід відмовити.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316,328 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026р. про відмову у відкритті провадження залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук