КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№33/824/183/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року місто Київ
справа №363/1742/25

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
при секретарі судового засідання Балковій А.С.,

за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
захисника-адвоката Мась Сергія Миколайовича,
представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Клунка Олексія Михайловича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст.36 КУпАП визначено ОСОБА_1 , за сукупністю правопорушень адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням змін до апеляційної скарги просив постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року змінити в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, обмежившись накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП. Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що він визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, однак не погоджується з видом накладеного на нього адміністративного стягнення.
Вказував, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП полягало у порушенні п.13.1, п.2.10 ПДР України. 
Водночас порушення п.2.10 ПДР утворює окремий склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122-4 або ст.125 КУпАП. Протокол щодо таких правопорушень стосовно нього складено не було, матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані порушення не були предметом розгляду вказаної справи. 
Отже, суд першої інстанції при призначенні йому покарання за ст.124 КУпАП помилково врахував порушення ПДР України, яке не було йому інкриміновано, що у свою чергу вплинуло на тяжкість призначеного покарання за вказаною статтею та є самостійною підставою для зміни накладеного адміністративного стягнення в бік пом`якшення.
Також просив врахувати як пом`якшуючі обставини його щире каяття, стан здоров`я, наявність інвалідності ІІ групи та статус пенсіонера.
Зазначав, що в матеріалах справи переданих до суду містилися копії протоколів зі зміненими даними щодо обставин подій, які повністю різнилися з тими текстами протоколів, які були складені на місці ДТП та зміст яких був зачитаний поліцейськими вголос під відеозапис.
Посилався на те, що з відповіді начальника управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Київській області ОСОБА_3 на запит адвоката Коломійця І.О. вбачається, що інспектором сектору адміністративної практики Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Пальченком А.М. до електронних карток протоколів були внесені зміни в поле фабула (опис установлених даних), а саме: 01 квітня 2025 року о 15.43 год. серія ЕПР1 №285434 та 01 квітня 2025 року о 15.49 год. серія ЕПР1 №285527.
Вказував, що інспектором сектору адміністративної практики Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Пальченком А.М. 01 квітня 2025 року вносились зміни та доповнення фабул до адміністративних протоколів за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП без повідомлення ОСОБА_1 .
Посилався на те, що на відеозаписи нагрудних камер працівників поліції №858319, №85560 не зафіксовано початок спілкування працівників поліції з ним, а також вказані відеозаписи містять ознаки монтажу.
Вказував, що на наявних в матеріалах справи відеозаписах не зафіксовано, які саме ознаки викликали у працівників поліції підозру на те, що він може перебувати у стані алкогольного сп`яніння, які в подальшому були зазначені в протоколі, а також факту виявлення у нього вказаних ознак сп`яніння.
Зазначав, що протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №285434 та серії ЕПР1 №285527 не можуть бути визнані беззаперечними доказами його вини, оскільки зазначена в них інформація була внесена працівниками поліції на третій день після самої події та без його повідомлення, що є грубим порушення чинного законодавства.
Посилався на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення про проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про те, що водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.
А тому, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, на підставі яких можливо дійти висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Мась С.М. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Клунко О.М. у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Мась С.М. та представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Клунка О.М., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.13.1. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі
Пунктом 2.10 ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.п.2, 3, 6, 7 вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні лані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285527, 29 березня 2025 року о 21:00 год. в місті Вишгород по вулиці Шолуденка 6-А, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Skoda д.н.з. НОМЕР_1 під час здійснення обгону, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілем СКС д.н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні ( НОМЕР_3 номер прикриття), який рухався по переду в попутному напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.п.13.1, 2.10 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285434, 29 березня 2025 року о 21:00 год. в місті Вишгород по вулиці Шолуденка 6-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора Dragerабо у найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився у присутності свідків та під відеозапис, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 30 березня 2025 року серії ЕПР1 №285527;
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 29 березня 2025 року серії ЕПР1 №285434;
схемою місця ДТП від 29 березня 2025 року;
письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до яких останній керував транспортним засобом Toyota Prado та рухався по м. Вишгород у напрямку м. Києва. Близько 21:00 год. в його автомобіль в`їхав інший транспортний засіб чорного кольору, удар прийшовся в ліву сторону автомобіля. Водій вказаного транспортного засобу не зупинився та продовжив рух. ОСОБА_2 почав переслідувати зазначений автомобіль та наздогнав його на вул. Межигірського Спасу, де викликав працівників поліції;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 29 березня 2025 року;
письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 29 березня 2025 року, з яких вбачається, що останні були залучені у якості свідків та у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;
актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30 березня 2025 року, відповідно до якого було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку із складанням протоколів про адміністративні правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП;
відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №858319, №855360.
В апеляційній скарзі, з урахуванням змін до апеляційної скарги ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП визнав, просив постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року змінити в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, обмежившись накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП. Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП суд виходить з наступного.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 у встановленому законом порядку у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Dragerабо у лікаря-нарколога, на що останній відмовився (23:07:42-23:08:17). Після чого працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (23:09:22). В подальшому працівником поліції було ознайомлено ОСОБА_1 із складеним адміністративним протоколом, який останній відмовився отримувати та підписувати (23:55:28, 23:58:44).
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №285434 та серії ЕПР1 №285527 не можуть бути визнані беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 , оскільки зазначена в них інформація була внесена працівниками поліції на третій день після самої події та без його повідомлення, що є грубим порушення чинного законодавства, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне. 
Як зазначено у відповіді начальника управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції у Київській області Сергєєва В., згідно даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» старшим інспектором відділу реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Клименком Ю.С. відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення: серії ЕПР1 №285434 від 29 березня 2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП та серії ЕПР1 №285527 від 30 березня 2025 року за ст. 24 КУпАП. Відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкцї з формування та ведення інформаційної підсистеми «Адміністративна практика» інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2023 року №180, зміни та доповнення до інформації в ІП «Адмінпрактика» здійснюється уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції, якою її було внесено або іншою уповноваженою посадовою особою органу (підрозділу) поліції та забезпечують повноту, достовірність і своєчасність внесення інформації в ІП «Адмінпрактика». Враховуючи викладене інспектором сектору адміністративної практики Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Пальченком А.М. до електронних карток вказаних протоколів були внесені зміни в поле фабули (опис установлених даних).
У судовому засіданні суду першої інстанції інспектор сектору адміністративної практики ОСОБА_6 підтвердив, що ним було внесено зміни та доповнення до протоколів про адміністративні правопорушення, в частині ознак алкогольного сп`яніння, та номеру транспортного засобу Toyota Prado, однак останні не потягнули за собою зміни суті адміністративних правопорушень. Також пояснив, що матеріали адміністративного правопорушення були надані йому для формування справи разом із протоколами про адміністративні правопорушення, із внесеними змінами, а тому відсутні підстава вважати, що протоколи про адміністративні правопорушення підписані не інспектором Клименком Ю.С.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що інспектором адміністративної практики ОСОБА_6 дійсно вносились зміни до протоколів про адміністративні правопорушення, однак такі зміни не вплинули на суть адміністративних правопорушень, а зокрема, ОСОБА_1 інкриміновано адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за ознакою - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та за ст.124 КУпАП, у зв`язку із порушенням останнім п.13.1, п.2.10 ПДР України.
Окрім того, протоколи про адміністративні правопорушення суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що на відеозаписи нагрудних камер працівників поліції №858319, №85560 не зафіксовано початок спілкування працівників поліції з ним, а також вказані відеозаписи містять ознаки монтажу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозаписів не викликає, оскільки не містять ознак монтажу, фальсифікації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та зафіксовані у встановленому законом порядку на нагрудні камери працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення про проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про те, що водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 29 березня 2025 року (а.с.4). Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП та вимогам п.16 Розділу 3 Інструкції №1452/735, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, зміст якого повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Видача направлення на руки безпосередньо особі для самостійного проходження огляду після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не має правового значення.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Докази, які містяться в матеріалах справи відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми та переконливими для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.п.13.1, 2.10, 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.13.1, 2.10, 2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання за ст.124 КУпАП помилково врахував порушення ПДР України, яке не було йому інкриміновано, що у свою чергу вплинуло на тяжкість призначеного покарання за вказаною статтею та є самостійною підставою для зміни накладеного адміністративного стягнення в бік пом`якшення, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Частиною 2 ст.36 КУпАП встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Вишгородського районного суду Київської області від 05 травня 2025 року, об`єднано справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП в одне провадження присвоївши єдиний номер №363/1742/25.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.36 КУпАП, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
За таких обставин посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при визначенні виду та розміру стягнення за ст.124 КУпАП врахував обставини, які не були предметом інкримінування, не впливає на законність та обґрунтованість призначеного адміністративного стягнення, оскільки остаточне стягнення було визначене за сукупністю правопорушень у порядку, передбаченому ч.2 ст.36 КУпАП. 
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни чи пом`якшення накладеного адміністративного стягнення.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.