Справа № 758/7493/26
3/758/2999/26
Категорія 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року суддя Подільського районного суду міста Києва Лещенко О.В., за участю захисника адвоката Халупка В.М., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу адміністративної практики Управління Патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції НП України  про притягненнядо адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
14.04.2026 року о 00:06:00 у м.Київ по вул. Гончарна, 3, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Tesla Model Y д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу 001094 від 20.04.2026 року, чим порушила п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судові засідання 13.05.2026, 20.05.2026 та 17.06.2026 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У судовому засіданні захист прав та інтересів ОСОБА_1 здійснював захисник адвокат Халупко В.М. З урахуванням положень ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 .
Захисником адвокатом Халупком В.М. на адресу суду наідслані письмові пояснення, відповідно до яких: постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП серії ЕНА № 7020296 оскаржена ОСОБА_1. у порядку адміністративного судочинства шляхом подання адміністративного позову про її скасування. Оскарження постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП має істотне значення для цієї справи, оскільки саме вона фактично використовується поліцією як обґрунтування нібито керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Вказує на відсутність належних доказів факту керування транспортним засобом. Відеозаписи, які надані стороною обвинувачення, не фіксують моменту руху автомобіля Tesla Model Y під керуванням ОСОБА_1 , не фіксують моменту перебування ОСОБА_1 за кермом під час руху, не фіксують моменту подачі сигналу про зупинку, не фіксують моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції та не фіксують безперервного ланцюга подій від нібито виявлення порушення ПДР до першого контакту з особою. Навпаки, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зафіксована вже біля дверей будинку як пішохід. Тобто відео не підтверджує ключової обставини, без якої склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є неможливим, - факту керування транспортним засобом. Сам протокол не може замінити доказ керування. Протокол є процесуальним документом, складеним поліцейським, але він не є беззаперечним доказом вини особи. 
Зауважує, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б безпосередньо підтверджували факт керування. А тому неможливо зробити законний висновок про наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що як на доведеність факту керування надана постанова серії ЕНА № 7020296 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, однак до моменту судової перевірки законності вказаної постанови суд у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП не повинен сприймати її як безумовно встановлений факт порушення Правил дорожнього руху.
Звертає увагу, що у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 нібито 14.04.2026 о 00:06:00 керувала транспортним засобом у м. Києві по вул. Гончарній. Водночас у постанові за ч. 2 ст. 122 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 нібито 14.04.2026 о 00:06:11, тобто через 11 секунд після часу, зазначеного в протоколі за ст. 130 КУпАП, вчинила порушення ПДР на вул. Чорних Запорожців. Така хронологія є фізично неможливою та логічно неспроможною. Вул. Гончарна та вул. Чорних Запорожців розташовані на значній відстані одна від одної, тому особа не могла за 11 секунд переміститися між цими локаціями. Вказана суперечність стосується не другорядних даних, а самої події та початку всього подальшого процесуального ланцюга.
Зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до нього додається відеозапис із боді-камери № 472082. Водночас до матеріалів справи фактично додано диск із записом камери № 472092. Ця невідповідність має істотне значення. Якщо протокол посилається на один технічний засіб відеофіксації, а суду надано відео з іншого технічного засобу, то сторона захисту не має можливості перевірити, чи є наданий запис саме тим доказом, який був долучений до протоколу, чи є він повним, безперервним, автентичним та чи не був він вибірково сформований після події.
Вказує, що у протоколі не зазначено належних ознак сп`яніння, а направлення містить абстрактні формулювання, це є істотним недоліком, оскільки без зазначення ознак неможливо перевірити, з яких саме підстав поліцейський дійшов висновку про необхідність направлення особи на огляд. У направленні на огляд ознаки сформульовані абстрактно та неналежно.
Стверджує, про грубе порушення строків складання протоколу передбачених ст. 254 КУпАП, оскільки матеріали справи свідчать, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений не в день події, а лише через 10 днів, що позбавило ОСОБА_1 реальної можливості оперативно захистити свої права: отримати альтернативний медичний огляд, зібрати докази, встановити свідків, витребувати записи камер відеоспостереження, перевірити обставини зупинки (якщо вона була) та зафіксувати порушення процедури. Посилання на необхідність отримання лабораторного результату не виправдовує такого порушення, оскільки матеріали вказують, що лабораторний тест був готовий у день події.
Зауважує, що у разі, якщо не доведено факт керування, якщо ознаки сп`яніння не зафіксовані належно, якщо направлення складене з порушеннями, то сам по собі медичний висновок не може довести склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Звертає увагу на процедуру відбору біологічного матеріалу. Відповідно до матеріалів, було відібрано лише 10 мл сечі. При цьому ОСОБА_1 неодноразово наголошувала, що не відмовляється від огляду, але з фізіологічних причин не може надати більший обсяг біоматеріалу, та просила лікаря взяти кров як альтернативний біоматеріал. Лікар, на переконання захисту, безпідставно відмовив у заборі крові.
Крім того, захисником адвокатом надано відповідь КНПП «Київська міська клінічна лікарня №10» на адвокатський запит, відповідно до якого, для проведення підтверджуючого дослідження біологічного середовища (сеча) методом газовоїхроматографії/мас-спектрометрії (ГХ/МС)з використанням газового хроматографа 10 мл сечі недостатньо. 
В судовому засіданні захисник адвокат Халупко В.М. підтримав своє клопотання, зазначив, що факт керування транспортним засобом та факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння не підтвердженні. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ознакою керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. 
Згідно з п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, в даному випадку підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом та факт перебування воді в стані сп`яніння.
Вина ОСОБА_1 , у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 648601 від 24.04.2026 року;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.04.2026 року №001094, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (амфетамін) сп`яніння;
- копією постанови серії ЕНА №7020296 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, з підстав керування транспортним засобом та не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед зупинкою;
-відеозаписом з боді камери поліцейського, який є додатком до протоколу, із відображенням фактичних обставин, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 648601 від 24 квітня 2026 року. Так, на відеозаписі зафіксований факт спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , щодо її характеру керування транспортним засобом, на що вона зазначила, що не дуже вміє паркуватись та на цьому місці залишає автомобіль для його зарядки. Під час спілкування поліцейськими виявлені ознаки наркотичного сп`яніння про що наголошено ОСОБА_1 та запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 зазначила, що автомобіль перебуває на зарядці та вона вже їхати нікуди не буде. В подальшому остання погодилась приходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та прослідувала разом із поліцейським до медичного закладу. 
Вказані докази суд бере до уваги, так як вони не викликають сумнівів чи протиріч та підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи відповідно до ст. 280 КУпАП.
Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 почала заперечувати факт свого керування транспортним засобом лише після наголошення ознак наркотичного сп`яніння. В подальшому, ОСОБА_1 зазначила, що вже більше їхати нікуди не буде, чим підтвердила факт керування автомобілем до моменту початку фіксування спілкування технічними, такі заперечення ОСОБА_1 суд сприймає як спосіб захисту.
Крім того, норми чинного КУпАП та відповідної Інструкції не вимагають обов`язкової відеофіксації керування особою транспортним засобом, такий факт підлягає доведенню сукупністю доказів, які вказують, що особа керувала транспортним засобом, а тому на підставі усіх наявних доказів у справі суд встановлює доведеність або спростування факту керування транспортним засобом особою, на яку складено протокол.
У даному випадку факт керування підтверджений сукупністю доказів, поведінкою самої ОСОБА_1 поряд із наявністю постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. 
Посилання захисника про оскарження постанови серії ЕНА №7020296 не може бути єдиним беззаперечним фактором спростування факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Tesla Model Y д.н.з. НОМЕР_2 саме 14.04.2026 року о 00:06 годині. 
Зауваження стосовно різних адрес вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки під час спілкування із поліцейськими та ознайомленням із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечила, що перебуває саме за адресою: м. Київ, вул. Гончарна, 3. При цьому, зазначення у постанові серії ЕНА №7020296 іншої адреси керування ОСОБА_1 транспортним засобом за майже аналогічним часом керування не є предметом розгляду даної справи, оскільки в даному випадку суд перевіряє фактичні обставин, які викладені виключно в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 648601 від 24.04.2026 року, при цьому суд не може вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є обвинувальним актом. У судовому засідання захисником адвокатом Халупко В.М. не заперечувався факт перебування  ОСОБА_1 14.04.2026 о 00:06:00 у м.Київ по вул. Гончарна, 3. Отже, факт керування у зазначені в протоколі час та місці транспортним засобом ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Гончарна, 3 доведений поза розумним сумнівом. 
Доводи захисника про вказівку іншого номеру боді камери поліцейського у протоколі про адміністративне правопорушення, який відрізняється від фактичного, суд вважає технічною опискою у протоколі, оскільки яка не нівелює фактичних обставин, які зафіксовані на технічному носіїі, та які не зперечуються сторною захисту. 
На переконання суду, записи з боді камери поліцейських є належним та допустимим доказом на яких логічно та послідовно зафіксовані обставини справи, які підлягають доведенню. 
Твердження захисника про порушення положень ст. 254 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки після складання медичного висновку та направлення його до відділу поліції. уповноваженою особою водій ОСОБА_1 викликалась до органу поліції для скаладання протоколу за її участі, а тому в даному випадку протокол складений відповідно до вимог КУпАП. 
Посилання захисника на некоректну вказівку виявлених у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, є непереконливими, з огляду на таке. 
Диспозиція ст. 130 КУпАП має два різні між собою склади правопорушення із відсилкою на окремі пункт правил дорожнього руху, зокрема керування транспортним засобом в стані сп`яніння (п. 2.9а ПДР) або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п.2,5 ПДР).
Крім того, на переконання суду, встановлення ознак сп`яніння є суб`єктивним судженням поліцейського, який за своїм внутрішнім переконанням під час спілкуванням із водієм може вбачати ознаки такого сп`яніння, що є безумовною підставою для вимоги в проходженні відповідного огляду. Виявлення та оголошення ознак сп`яніння, не є твердженням про стан сп`яніння водія, а вказує на необхідність в проходженні огляду для спростування або доведення перебування в стані сп`яніння.
В даному випадку, ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння із встановленням перебування її в стані наркотичного сп`яніння, а тому в даному випадку, посилання на некоректність наголошених ознак сп`яніння не впливає на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи сторони захисту про порушення порядку проведення лабораторного дослідження через недостатність об`єму біологічної речовини для проведення дослідження є формальним, оскільки надана відповідь на адвокатський запис носить теоретичний характер та в разі недостатності такого об`єму, результати не могли бути встановлені, що в даному випадку спростовано висновком про встановлення результату дослідження біологічної речовини ОСОБА_1 , тобто дослідження відбулось та є дійсним. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом, оскільки в її діях наявні всі обов`язкові ознаки вищенаведеної норми закону. 
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не встановлені, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, що відповідає санкції відповідної статті встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За таких обставин суддя вважає, що стягнення у виді штрафу у межах розміру санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом, відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.23,.33, 38, 40-1, 130 ч. 1, 268, 280 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі не сплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя:        О.В. Лещенко