Номер провадження: 22-ц/813/1775/26 
Справа № 519/658/25
Головуючий у першій інстанції Москаленко І.О.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Акціонерне товариство «Одесагаз»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Південного міського суду Одеської області 29 вересня 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання дій протиправними, відшкодування збитків та матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання дій протиправними, відшкодування збитків та матеріальної шкоди в якому просила суд визнати протиправними дії АТ «Одесагаз» щодо розподілу природного газу між споживачами будинку, що розраховуються за спожитий природний газ за показниками загальнобудинкового лічильника за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2022 року по 31.03.2023 року в обсязі 2375,54 м3 та розподілу газу в обсязі 50,54 м3 на особовий рахунок позивача; стягнути з АТ «Одесагаз» на користь позивача 5000 гривень за відшкодування завданих збитків та моральної шкоди; зобов`язати АТ «Одесагаз» на підставі звернення за власний рахунок відновити газопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Південний міський суд Одеської області рішенням від 29 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Одесагаз» про визнання дій протиправними, відшкодування збитків та матеріальної шкоди - відмовив.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що визначення обсягів спожитого природного газу здійснюється відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу на підставі показань лічильника та даних, отриманих оператором ГРМ. Наданий відповідачем розрахунок обсягів спожитого газу суд визнав належним і таким, що підтверджується матеріалами справи.
Суд також дійшов висновку, що відомості, які відображаються в особистому кабінеті споживача, не є первинним джерелом обліку спожитого газу та можуть коригуватися за результатами контрольного зняття показань лічильника оператором ГРМ. У зв`язку з цим, доводи позивача щодо невідповідності окремих показників, відображених в особистому кабінеті, даним розрахунку відповідача були відхилені. Крім того, суд зазначив, що хоча позивач звертався до відповідача із заявами про проведення звіряння обсягів спожитого газу, вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача з непроведення такого звіряння або зобов`язання його провести у цій справі не заявлялися.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та з неповним з`ясуванням обставин справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати дії АТ «Одесагаз» протиправними; зобов`язати відповідача відновити газопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнути з АТ «Одесагаз» матеріальну шкоду у розмірі 3835,83 грн та моральну шкоду у розмірі 1800 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що АТ «Одесагаз» здійснило неправомірний розподіл газу за загальнобудинковим лічильником, не врахувало фактичні показники індивідуальних лічильників, допустило розбіжності в обліку газу у квітні 2022 року та у січні - березні 2023 року, не виконало зобов`язання з надання достовірної інформації у «особистому кабінеті» Gazolina, який є офіційним джерелом даних оператора ГРМ.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

01.12.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін. 
В обґрунтування відзиву посилається на те, що позивач у порядку визначеному п. 6 глави 7 розділу IV Кодексу ГРМ не зверталась із заявою про відновлення газопостачання. Зауважує, що згідно акта на відключення від 17.05.2023 року, газопостачання на об`єкті споживача було припинено на підставі заяви позивача, акт на відключення підписаний споживачем без зауважень.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що питання відновлення газопостачання не стосується предмет спору. Також відповідачем не спростовано доводи щодо розбіжності у показах лічильника.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

За адресою АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , споживач ОСОБА_1 , ЕІС код 56ХМ25D64700125D, газові прилади: плита газова 1 шт, група споживачів: абоненти, що використовують газ для приготування їжі за відсутності централізованого гарячого водопостачання.
За адресою: АДРЕСА_1 здійснені монтажні роботи зі встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, який був введений в експлуатацію з 01.12.2016 pоку.
За адресою: АДРЕСА_1 (багатоквартирний будинок) обсяги спожитого природного газу розподіляються за показниками загально будинкового лічильника газу, за винятком сумарних показань індивідуальних лічильників газу, між споживачами, що не мають квартирних лічильників газу пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у їх квартирах, а саме: станом на березень 2023 року зареєстровано 96 осіб, у яких не встановлені індивідуальні лічильники, а з 03.03.2023 року – 94 особи.
Згідно рахунку за березень 2023 ОСОБА_1 виставлено рахунок на суму 297,74 грн за 37,42 м3 спожитого газу. 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 6 ст. 367 ЦПК України).
Враховуючи наведене, апеляційний суд здійснює перегляд справи виключно в межах тих позовних вимог ОСОБА_1 та підстав позову, які були заявлені та розглянуті судом першої інстанції. Відтак апеляційний перегляд здійснюється щодо вимог про визнання протиправними дій АТ «Одесагаз» щодо розподілу природного газу, зобов`язання відновити газопостачання та вимоги про відшкодування шкоди в межах і розмірі, визначених первісним позовом.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, газовидобувне підприємство, споживач.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГРМ та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 2.1 Типового договору розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
Відповідно до глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Відповідно до вимог глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та споживачем послуг з надання природного газу та підставі типового договору розподілу природного газу, який є договором приєднання.
Позивач зазначає, що отримує нарахування з оплати за спожитий газ відповідно до загальнобудинкового приладу обліку газу, встановленого Акціонерним товариством «Одесагаз» та введеного в експлуатацію з 01.12.2016 року.
Згідно п. 2 Глави 5 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, у разі наявності загальнобудинкового вузла обліку природного газу, встановленого для ведення обліку спожитого природного газу в багатоквартирному будинку або на групу будинків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620.
Аналогічне положення визначено Типовим договором розподілу природного газу затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2498.
Відповідно до п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків) у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 (багатоквартирний будинок) обсяги спожитого природного газу розподіляються за показниками загально будинкового лічильника газу, за винятком сумарних показань індивідуальних лічильників газу, між споживачами, що не мають квартирних лічильників газу пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у їх квартирах, а саме: станом на березень 2023 року зареєстровано 96 осіб, у яких не встановлені індивідуальні лічильники, а з 03.03.2023 року – 94 особи.
Отже, обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу в будинку позивача здійснюються відповідно до пп. 2 п. 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків) обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу:
для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників;
для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.
Зняття та фіксація показань будинкового вузла обліку на будинок чи групу будинків та квартирних лічильників газу (за їх наявності) здійснюються представниками оператора газорозподільної системи та експлуатаційної організації щомісяця відповідно до узгоджених між сторонами договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та квартирного лічильника газу. Під час зняття показань можуть за бажанням бути присутні представники відповідних державних органів, мешканці будинку (п. 6 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків).
Відповідно до п. 5.6 типового договору розподілу природного газу після визначення загального об`єму розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, Оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: в - кВт·год, в - Гкал, в - МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті Споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Договором. Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником Споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику.

За викладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наданий відповідачем математичний розрахунок спожитого газу є належним, таким, що узгоджується з матеріалами справи і підтверджується належними доказами.
Належних та достатніх доказів того, що відповідачем здійснюється розподіл обсягу спожитого газу за показаннями будинкового вузла обліку, без виключення показання квартирних лічильників газу споживачів, які порушують строки передачі показань позивачем не надано.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції оцінено математичний розрахунок без експертизи його достовірності на підставі фото показників демонтованого та встановленого лічильників, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК).
У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 викладено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
За таких обставин, самі лише доводи апеляційної скарги про необхідність проведення експертизи для перевірки математичного розрахунку не можуть бути підставою для визнання його недостовірним, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не наділений повноваженнями збирати докази, до суду позивач з клопотанням про призначення експертизи не зверталась.
При цьому, позивач в порушення обов`язку доказування, визначеного положеннями ст. 81 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів того, що розподіл природного газу в обсязі 2375,54 м3 між споживачами будинку та віднесення 50,54 м3 на її особовий рахунок здійснено з порушенням вимог чинного законодавства або умов договору розподілу природного газу. 
Положеннями п. 6 Кодексу ГРМ побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.
Положеннями п. 4. Глави 4 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

З огляду на викладене, посилання в апеляційній скарзі на ігнорування судом першої інстанції розбіжностей у показах лічильника 31.12.2023 року - 193843 м3, 04.01.2024 року - 193805 м3 колегія суддів відхиляє, оскільки положення Кодексу газорозподільних систем передбачають можливість коригування оператором ГРМ обсягів розподіленого та спожитого природного газу на підставі фактичних показань лічильника, наданих споживачем або отриманих під час контрольного зняття показань.

Позовні вимоги про зобов`язання АТ «Одесагаз» на підставі звернення за власний рахунок відновити газопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з таких обставин.
З матеріалів справи вбачається, що актом на відключення від 17.05.2023 року, газопостачання на об`єкті споживача ОСОБА_1 було припинено на підставі її заяви.
Пунктом 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ передбачено, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила , що з заявами до відповідача про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) не зверталась.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач порушив права позивача шляхом невідновлення газопостачання, оскільки передбачена законом процедура його відновлення позивачем не була ініційована.
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання АТ «Одесагаз» відновити газопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання дій протиправними та зобов`язання відновити газопостачання, то підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди, як похідних вимог не вбачається.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду в оскарженій частині, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскарженій частині .
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в оскарженій частині в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскарженій частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» № 2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Південного міського суду Одеської області 29 вересня 2025 року - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Південного міського суду Одеської області 29 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий   О.Ю. Карташов

Судді   В.А.Коновалова 

В.В. Кострицький