Справа № 712/737/25
Провадження № 2/712/180/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:
головуючого судді – Пересунька Я.В., 
при секретарі – Руденко А.В.,
за участі позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Зелінського О.В.,
відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності, -
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1.1. У січні 2025 року  ОСОБА_1  звернулась до суду з указаним позовом, просила припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 на домоволодіння АДРЕСА_1 .
1.2. Позов обґрунтовано тим, що згідно із свідоцтвом на право власності на житло, виданим органом приватизації райвиконкому м. Черкаси, та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., позивач є власницею 1/10 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
1.3. Іншими співвласниками домоволодіння є: ОСОБА_6 (11/50 часток), ОСОБА_10  (17/200 часток), ОСОБА_8 (17/200 часток), ОСОБА_4 (31/100 частка) та ОСОБА_9 (31/200 часток).
1.4. Співвласники протягом багатьох років кожний окремо користується внутрішніми приміщеннями житлового будинку (ізольованими частинами), розташованими у відокремлених його одна від одної частинах, які устатковані самостійними системами опалення, газопостачання, водопостачання. Конструктивні елементи житлового будинку збудовані таким чином, що кожному може бути виділено відокремлену частину будинку. Кожне приміщення обладнане окремим входом. Приміщення, які б знаходилися у загальному спільному користуванні позивача та відповідачів відсутні.
1.5. Позивач разом з відповідачами не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільного господарства. Як стало відомо позивачу, відповідач - ОСОБА_11 наразі перебуває за кордоном і повертатись не збирається, а тому не сплачує комунальні послуги, не бере участі у витратах, яких потребує утримання власності, житлове приміщення перебуває в неналежному стані, не здійснює капітальний ремонт житлового будинку та надвірних споруд, облаштування прибудинкової території, не несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг, а тому спільне користування нерухомим майном, є неможливим.
1.6. За технічним паспортом до права власності позивачу належить: 1/10 частка в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловий будинок з прибудовами позначений літерою - А-І, А1-І, А2-І, а2, а3, а4, а5, загальною площею - 237,9 кв.м., житловою площею - 134,6 кв.м.; гаражі - В, И; вбиральні - Д, З; сараї - Е, Ж, М; сарай-гараж - Л; сарай-навіс - К, огорожа № 1, 2, 4-11, 13; водоколонка - № 12, зливна яма - № 14.
1.7. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 7110136700:05:004:0022, цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка є приватною власністю позивачки: 1/3 частка у праві власності належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., 2/3 частки у праві власності на земельну ділянку належить позивачу на підстави Державного акту на право власності на земельну ділянку.
1.8. 20 травня 2025 року позивачем надано заяву про часткову зміну предмету позову, в якій просить виділити частину будинку з господарськими та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності в окремий об`єкт нерухомості та припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , на домоволодіння АДРЕСА_1 .
1.9. 11 липня 2025 року представником позивача ОСОБА_13 надано заяву про зміну предмету позову, в якій просив виділити 3/10 частини будинку з господарськими та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності в окремий об`єкт нерухомості та припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на домоволодіння АДРЕСА_1 .
1.10. Заяву обґрунтовано тим, що фактично згідно із свідоцтвом на право власності на житло, виданим органом приватизації – Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, позивач є власницею 3/10 частки у праві власності на указаний житловий будинок, що підтверджується довідкою Черкаського обласного БТІ від 13 лютого 2024 року № 50699.
1.11. Іншими співвласниками будинковолодіння на теперішній час є відповідачі: ОСОБА_2 після ( ОСОБА_6 ) володіє 11/50 часткою; ОСОБА_12 - 17/200 часткою; ОСОБА_3 після ( ОСОБА_8 ) - 17/200 часткою; ОСОБА_4 - 31/100 часткою у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
1.12. Відзивів від відповідачів до суду не надходило.
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
2.1. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.
2.2. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 24 квітня 2025 року замінено первісних відповідачів: ОСОБА_8 на ОСОБА_3 , ОСОБА_9 на ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на ОСОБА_2 .
2.3. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 20 травня 2025 року, внесеною до протоколу судового засідання, прийнято заяву позивача про часткову зміну предмету позову.
2.4. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 20 травня 2025 року призначено судову будівельну-технічну експертизу у справі; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
2.5. 14 липня 2025 року ухвалою суду відновлено провадження у даній справі; ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 20 травня 2025 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі, визнано такою, що не реалізована.
2.6. Ухвалою суду від 14 липня 2025 року прийнято заяву представника позивача – ОСОБА_13 від 11 липня 2025 року про зміну предмету позову. 
2.7. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 14 липня 2025 року призначено судову будівельну-технічну експертизу; зупинено провадження.
2.8. 28 травня 2026 року ухвалою суду відновлено провадження у справі; закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті.
2.9. Позивач та її представник у судовому засіданні просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник просив врахувати, що задоволення цього позову є єдиним способом для захисту інтересів позивачки.
2.10. Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. 
2.11. Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини
3.1. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
3.2. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3.3. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
3.4. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
3.5. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
3.6. За приписами частин 1-4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
3.7. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
3.8. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.
3.9. Частинами 1, 5, 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
3.10. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
3.11. У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
3.12. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
3.13. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
3.14. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
3.15. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
3.16. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
3.17. У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
3.18. Частиною 1 ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
3.19. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).
3.20. Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
3.21. Згідно із частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
3.22. Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
3.23. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
3.24. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників, і ними не було досягнуто згоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
3.25. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
4. Фактичні обставини, встановлені судом
4.1. Судом установлено, що згідно із свідоцтвом на право власності на житло, виданого органом приватизації – Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_1 є власницею 3/10 частки у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .
4.2. Іншими співвласниками цього домоволодіння є відповідачі: ОСОБА_2 після ( ОСОБА_6 ) – володіє 11/50 часткою; ОСОБА_12 - 17/200 часткою; ОСОБА_3 після ( ОСОБА_8 ) - 17/200 часткою; ОСОБА_4 - 31/100 часткою.
4.3. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 7110136700:05:004:0022, цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що є приватною власністю ОСОБА_1 : 1/3 частка у праві власності належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., 2/3 частки у праві власності на земельну ділянку належить позивачу на підстави Державного акту на право власності на земельну ділянку.
4.4. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 314/25-23/232/23-23 від 17 квітня 2026 року, співставляючи такі фактори, як: внутрішнє об`ємно-просторове та планувальне рішення житлового будинку; частки співвласника в одиницях площі; вимоги нормативних документів, діючих в будівництві; виділення в натурі 3/10 (60/200) частки домоволодіння, що належить ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , як окремого об`єкта власності з припиненням спільної часткової власності відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва – можливо.
На розгляд суду пропонується один варіант виділення в натурі 3/10 (60/200) частки домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог нормативних документів.
Варіант виділення в натурі 3/10 (60/200) частки домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , як окремого об`єкта власності з припиненням спільної часткової власності, відповідно до вимог нормативних документів з відхиленням від ідеальної частки, розглянуто в таблиці 7 а також схематично зображено в Додатку № 2 до висновку.
Відступ від ідеальної частки по вартості становить: для співвласника 3/10 (60/200) частки будинковолодіння ОСОБА_1 на 34 398 (тридцять чотири тисячі триста дев`яносто вісім) грн. менше.
4.5. Відповідно до варіанту виділення в натурі 3/10 (60/200) частки домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеного в таблиці № 7 зазначені наступні приміщення, господарські та надвірні споруди: 
коридор 2-1, площею 5,6 кв.м., вартістю 23 591 грн;
кухня 2-2, площею 8,3 кв.м., вартістю 28 170 грн;
санвузол 2-3, площею 2,9 кв.м., вартістю 9 843 грн;
коридор 2-4, площею 5,1 кв.м., вартістю 17 309 грн;
кімната 2-5, площею 10,5 кв.м., вартістю 35 637 грн;
коридор 2-6, площею 2,4 кв.м., вартістю 4 472 грн;
кімната 2-7, площею 5,5 кв.м., вартістю 10 249 грн;
кімната 2-8, площею 14,7 кв.м., вартістю 27 393 грн.
Разом по житловому будинку; 55 кв.м., вартістю 156 664 грн. 
З урахуванням надвірних будівель: 
погріб «О», вартістю 4 134 грн;
сарай «Ж», вартістю 7 028 грн;
гараж «Л», вартістю 16 051 грн;
навіс «Н», вартістю 1 991 грн;
вимощення І, вартістю 5 732 грн;
огорожа № 4, вартістю 14 955 грн;
хвіртка № 5, вартістю 4 236 грн;
огорожа № 7, вартістю 2 347 грн;
огорожа № 15, вартістю 18 034 грн;
яма зливна № 16, вартістю 3 384 грн.
Разом по надвірним будівлям і спорудам: 77 895 грн.
5. Оцінка Суду
5.1. Вирішуючи вказаний позов у межах позовних вимог, суд зауважує, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. 
5.2. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
5.3. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).
5.4. Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
5.5. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
5.6. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).
5.7. Водночас суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25).
5.8. Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.
5.9. Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.
5.10. Оскільки у справі, що є предметом перегляду, не установлено обставин того, що всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу спірного майна, тому суд не зобов`язаний визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників.
5.11. Саме позивач звернулася до суду з позовом про виділ належної їй частки у праві спільної часткової власності на будинок по АДРЕСА_1 , а тому суд робить висновок про задоволення позову в цій частині, оскільки позивачу можна виділити частини нерухомого майна на її частку у праві спільної часткової власності, які можуть становити окремий об`єкт нерухомого майна.
5.12. Щодо задоволення позовної вимоги про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок, то ВП ВС вказала, що задоволення вимоги про поділ житлового будинку вже свідчить про припинення правового режиму спільної часткової власності на такий об`єкт. Тому у суду немає підстав зазначати в резолютивній частині рішення про припинення такого режиму щодо житлового будинку. Крім того, ВП ВС раніше вже виснувала, що окрема вимога припинити право спільної часткової власності є неефективним способом захисту. Постанова ВП ВС від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20).
Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 81, 82, 89, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 в натурі з майна, що є у спільній частковій власності в окрему одиницю 3/10 (60/200) частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності як на самостійний об`єкт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку експерта будівельно-технічної експертизи № 314/25-23/232/23-23 від 17 квітня 2026 року, а саме: 
коридор 2-1, площею 5,6 кв.м., вартістю 23 591 грн;
кухня 2-2, площею 8,3 кв.м., вартістю 28 170 грн;
санвузол 2-3, площею 2,9 кв.м., вартістю 9 843 грн;
коридор 2-4, площею 5,1 кв.м., вартістю 17 309 грн;
кімната 2-5, площею 10,5 кв.м., вартістю 35 637 грн;
коридор 2-6, площею 2,4 кв.м., вартістю 4 472 грн;
кімната 2-7, площею 5,5 кв.м., вартістю 10 249 грн;
кімната 2-8, площею 14,7 кв.м., вартістю 27 393 грн.
Разом по житловому будинку; 55 кв.м., вартістю 156 664 грн. 
З урахуванням надвірних будівель: 
погріб «О», вартістю 4 134 грн;
сарай «Ж», вартістю 7 028 грн;
гараж «Л», вартістю 16 051 грн;
навіс «Н», вартістю 1 991 грн;
вимощення І, вартістю 5 732 грн;
огорожа № 4, вартістю 14 955 грн;
хвіртка № 5, вартістю 4 236 грн;
огорожа № 7, вартістю 2 347 грн;
огорожа № 15, вартістю 18 034 грн;
яма зливна № 16, вартістю 3 384 грн.
Разом по надвірним будівлям і спорудам: 77 895 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке рішення не буде скасовано.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідачі: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 18 червня 2026 року.
Суддя:    Я.В. Пересунько