Справа № 158/773/26  Провадження №33/802/360/26 	Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О. К. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Зубрицької А.М., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Столярука В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою - АДРЕСА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2026 року,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованихмінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 16 год 09 хв 22 лютого 2026 року на вул. Жовтневій у с. Прилуцьке, керував транспортним засобом марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність через порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що судом першої інстанції було не у повній мірі досліджено докази та не взято до уваги обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Вважає дії поліцейських упередженими та протиправними. Також вказує, що у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які б підтверджували у нього, як водія, наявність ознак наркотичного сп`яніння. Зазначає, що на нього постійно чинився психологічний тиск та тривалий час працівники поліції примушували його підписати протокол та переконували, щоб він не проходив огляду у медичному закладі, оскільки, його поставлять на облік. 
Покликаючись на викладене, просить постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2026 року стосовно нього скасувати, провадження закрити, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Столярука В.В., доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Як установлено судом першої інстанції, відносно ОСОБА_1 складений протокол, про те, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння що, на думку поліцейських та місцевого суду свідчить про порушення ним вимог п. 2.5 ПДР та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Однак, дані висновки судді є передчасними.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУПАП дійсно передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Проте слід підкреслити, що відповідальність за вказаною нормою закону настає лише у випадку дотримання встановленого законом порядку проведення огляду.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
При перевірці доводів апеляційної скарги щодо провокативного характеру дій поліцейських, досліджено відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття, доказом по справі та значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Як убачається з відеозапису події вчиненого, інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. У подальшому, йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, хоча жодних об`єктивних ознак такого сп`яніння працівниками поліції установлено не було. Запропонували їхати в медичний заклад для проходження відповідного огляду, на що він також погодився. Однак, після прибуття до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, у зв`язку із чим, вони повернулись назад. Вважає, що працівники поліції умисно затягували час та фактично утримували його, позбавляючи, тим самим, можливості своєчасно та самостійно пройти медичне освідування у встановлений законом строк. Будь-яких ознак наркотичного сп`яніння працівники поліції не встановлювали, зокрема, не світили в очі і не вказували, розширені чи звужені зіниці, які не реагують на світло, чи є почервоніння або блідість обличчя, у чому полягає порушення координації рухів, а лише запропонували проїхати у медичний заклад для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Наведені обставини викликають обґрунтовані сумніви на предмет встановлення та наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.
Як стверджується наявною у матеріалах справи роздруківкою результату застосування поліцейським спеціального технічного засобу, останній проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, і результат тесту – 0, 00 %о (а.м.с. 13). Окрім того, факт відсутності у нього ознак як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння, додаткового стверджується консультативним висновком спеціаліста № 91 (а.м.с. 14).
Оцінюючи такий перебіг події вчиненого, доходжу висновку про цілковиту підставність доводів апеляційної скарги у цій її частині. Оскільки, у зазначеному випадку, вищеописані дії працівників поліції були спрямовані не на усунення та недопущення вчинення адміністративного правопорушення, як цього вимагають положення Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки, на створення умов, які сприяли вчиненню останнім даного адміністративного правопорушення та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, доходжу висновку про наявність свідомого провокування обставин з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 05 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
При цьому, навіть суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Зважаючи на те, що зі сторони працівників поліції які, у тому числі, діяли усупереч вищенаведеним положенням спеціального закону, який визначає їх першочергові завдання, положенням КУпАП, мала місце провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, доходжу висновку про недопустимість усіх зібраних у матеріалах даної адміністративної справи доказів, скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2026 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: