Провадження № 2/537/152/2026
Справа № 537/6055/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2026 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючої судді - Мурашової Н.В.,
за участі секретаря - Дьяченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
у с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог.
24.09.2025 року ТОВ «Коллект центр», як правонаступник ТОВ «Мілоан», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість станом на день подання позову в розмірі 54931,63 грн., а саме: 1) за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року, укладеним ТОВ «Мілоан» з ОСОБА_2 , в розмірі 26441,16 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 4036 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 21855,16 грн., заборгованість за комісіями - 550 грн.; 2) за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року, укладеним ТОВ «Мілоан» з ОСОБА_2 , в розмірі 28490,47, з яких заборгованість за тілом кредиту - 4850 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 23640,47 грн. А також просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на судовий збір - 2422,00 грн., на професійну правничу допомогу - 16000 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 26.08.2021 року кредитодавець ТОВ «Мілоан» з позичальником ОСОБА_2 уклали Договір про споживчий кредит №4339151, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 5000 грн. шляхом переказу на зазначений позичальником картковий рахунок, а позичальник зобов`язався по закінченню строку кредитування повернути кредит з відсотками за користування кредитом та виконати інші обов`язки, визначені у договорі. За умовами п.1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом - 1875 грн., що нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Разом з тим, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним (п.1.6. Договору). 
Отже між Кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальником ОСОБА_2 був укладений в електронній формі Договір про споживчий кредит №4339151від 26.08.2021 року з дотриманням вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронну комерцію».
З дотриманням вимог ст. 1054, ст.1055 ЦК Позикодавець ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №4339151від 26.08.2021 року, перерахував позичальнику ОСОБА_2 на її банківську картку грошові кошти в розмірі 5000 грн. Проте позичальник ОСОБА_2 не виконала в повному обсязі своїх зобов`язань за цим кредитним договором.
13.01.2022 року ТОВ "Мілоан" уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір №13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до ОСОБА_2 за договором № 4339151. 
10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до ОСОБА_2 за договором № 4339151. 
Таким чином ТОВ «Коллект Центр», як правонаступник ТОВ "Мілоан", наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_2 за договором №4339151.
Також, в обґрунтування позову зазначено, що 24.09.2021 року кредитодавець ТОВ «Мілоан» з позичальником ОСОБА_2 уклали Договір про споживчий кредит №103885533, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 5000 грн. шляхом переказу на зазначений позичальником картковий рахунок, а позичальник зобов`язався по закінченню строку кредитування повернути кредит з відсотками за користування кредитом та виконати інші обов`язки, визначені у договорі. За умовами п.1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом - 15 грн., що нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Разом з тим, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним (п.1.6. Договору). 
Отже між Кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальником ОСОБА_2 був укладений в електронній формі Договір про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року з дотриманням вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронну комерцію».
З дотриманням вимог ст. 1054, ст.1055 ЦК Позикодавець ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року року, перерахував позичальнику ОСОБА_2 на її банківську картку грошові кошти в розмірі 5000 грн. Проте позичальник ОСОБА_2 не виконала в повному обсязі своїх зобов`язань за цим кредитним договором.
17.01.2022 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до ОСОБА_2 за договором № 103885533. 
10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до ОСОБА_2 за договором № 103885533. 
Таким чином ТОВ «Коллект Центр», як правонаступник ТОВ «Мілоан», наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_2 за договором № 103885533.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує добровільно своїх зобов`язань за Договорами кредиту, тому позивач ТОВ «Коллект центр», як правонаступник ТОВ «Мілоан», звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року в розмірі 26441,16 грн., заборгованість за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року, в розмірі 28490,47. У зв`язку з чим позивач ТОВ «Коллект центр» поніс судові витрати, які теж просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь, а саме витрати на судовий збір - 2422,00 грн., витрати на правову допомогу - 16000 грн.

Короткий зміст відзиву на позов відповідача ОСОБА_2 
19.01.2026 року відповідач ОСОБА_3 подала суду клопотання, що по суті є відзивом на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав звернення до суду з позовом після спливу строку позовної давності, оскільки спірні кредитні договори були укладені у 2021 році, відповідач не визнавала боргу, платежів не робила з 2022 року, тому позивач звернувся до суду 24.09.2025 року з позовом з пропуском позовної давності.

Відповідь на відзив, поданий позивачем ТОВ «Коллект Центр».
21.01.2026 року до суду надійшла від позивача ТОВ «Коллект Центр» відповідь на клопотання відповідача ОСОБА_1 , яке по суті є відповіддю на відзив. Зазначив, що ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності. А тому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рух справи.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.12.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків.
30.12.2025 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Позиція учасників справи в судовому засіданні.
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, відмовити в задоволені позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності для звернення до суду. 

Норми права, якими керувався суд.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
ВП ВС неодноразово висловлювала правову позицію щодо необхідності втілення у судовій практиці принципу Jura novit curia («суд знає закони»), зокрема у постановах від 04.12.2019 по справі 917/1739/17, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц. Оскільки повноваження органів влади є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У ст. 1046 ЦК України наведено визначення договору позики. Так, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 1047 ЦК України наведена форма договору позики. 1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ст. 1049 ЦК України наведений обов`язок позичальника повернути позику. 1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. … 3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
У ст. 1050 ЦК України визначені наслідки порушення договору позичальником. 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У ст. 1054 ЦК України наведено визначення кредитного договору. 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
У ст. 1055 ЦК України наведена форма кредитного договору. 1. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 2. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.2 ст. 1056 ЦК України, Позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Не підписані позичальником умови кредитування не можуть бути частиною кредитного договору, оскільки не може бути встановлено, що позичальник погодився саме на такі умови, що наведено у правових позиціях Великої Палати Верховного суду у постанові від від 06.02.2019 року по справі № 202/26885/13-ц, у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17.
Велика Палата Верховного Суду розглянула справу №342/180/17 та у постанові від 03.07.2019 року виснувала: 1) оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома; 2) банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші; 3) споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений; 4) роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; 5) оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим Банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову; 6) відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин; 7) правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, і щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені; 8) пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
При винесенні рішення були застосовані:
- Резолюція Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнята 9 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні ГА ООН, у якій зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
- Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», у якому КСУ зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 
У ст. 204 ЦК України установлено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Відповідно до ч.1 ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Згідно з ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що в договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача 
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
У ст. 5 ЦК України установлено дію актів цивільного законодавства у часі. Так, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч.1). Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. (ч.2). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. (ч.3).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Законодавства, що регулює порядок кредитування, захисту прав споживачів, інакше умови договору споживчого кредиту, які прямо суперечать вимогам законодавства - є нікчемними.
У разі, якщо сторони договору визнали підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення в позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна є безумовною і не залежить від волевиявлення однієї зі сторін. Постанова ОП КЦС ВС від 15.06.2020 року у справі №138/240/16-ц.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України. Постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
У разі прострочення боржником умов договору про право банку нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості - не може бути підставою для нарахування процентів за частиною першою статті 1048 ЦК України. За період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Постанова ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) та в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 712/9613/15-ц (провадження № 61-46733св18) вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.
В ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.
В ст.546 ЦК України установлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 вирішено виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.
Щодо строку нарахування процентів за користування кредитом у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку:
«Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».
За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних, якщо інше не визначено у договорі).
Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.
У п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, діяв в Україні з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року.
Воєнний стан діє на території України з 24.02.2022 року по теперішній час.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За положеннями ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
У ст. 1084 ЦК України наведені права фактора. Так, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.
Відповідно до ст. 1085 ЦК України про зустрічні вимоги боржника, якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Боржник не може пред`явити факторові вимоги до клієнта у зв`язку з порушенням ним умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Постанова КЦС ВС від 06.02.2018 року у справі №278/1679/13-ц, постанова КЦС ВС від 06.02.2019 року у справі № 361/2105/16-ц.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Постанова КЦС ВС від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц. 

Обставини установлені судом. Мотиви ухваленого рішення.
Щодо Договору про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року.
24.09.2021 року Кредитодавець ТОВ «Мілоан» та Позичальник ОСОБА_2 уклали Договір про споживчий кредит №103885533, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4 строк. За п.1.2 Договору, сума (загальний розмір) кредиту - 5000 грн. За п.1.3 Договору, Кредит надається строком на 30 днів з 24.09.2021 року (строк кредитування). За п.1.4 Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 24.10.2021 року. За п.1.5 Договору, загальні витрати Позичальник за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 15,00 грн. в грошовому виразі та 4% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 .Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 5015,00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущенням, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені і цьому Договорі, зокрема, Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний у п.1.4. Договору. За п.1.5.2 Договору, Проценти за користування кредитом: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За п.1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За п.1.7 Договору, Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2., п.2.3. цього Договору.
У розділі 2 наведені Умови виконання договору.
Так, за п.2.1. Договору, кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
За п.2.2. Договору, плата за кредитом: п.2.2.1 - Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п.1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3. Договору; п.2.2.2 - нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3. Договору; п.2.2.3 Договору - проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, що визначена у п.1.6 Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами визначена в п.1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного у п.1.3., запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6. Якщо визначена п.1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою у п.1.6 та процентною ставкою, визначеною у п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
У п.2.3. Договору визначені умови пролонгації строку кредитування. Так, за п.2.3.1 продовження вказаного у п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах кредитування.
Відповідно до п.2.3.1.1, Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови що Кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на його веб-сайті https:tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування у днях - максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту у відсотках поточного залишку кредиту, відповідно 3 дні - 3%, 7 днів - 5%, 15 днів - 10%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, визначеною у п.1.5.2 Договору.
Відповідно до п.2.3.1.2 Договору, Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою за п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
За п.2.3.2, розділ 2.3. Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальних обставин щодо яких невідомо настануть вони чи ні, відповідно до п. 212 ЦК України, і які полягають у: а) здійсненні платежів Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах згідно з п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил, б) продовження користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 Договору. Після настання визначених у п.п. «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно з п.1.3., термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4., змінюється пропорційно строку пролонгації.
Відповідно до п.2.4.1 Договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну визначеного у п. 1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
За п.2.4.2. Договору, у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгацій. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п.3.2.5 Договору.
У розділі 4 установлено відповідальність сторін за невиконання умов цього Договору.
Зокрема, відповідно до п.4.2 Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою у п.1.6 Договору як проценти за порушення грошового зобов`язання, передбачені ст.625 ЦК України.
У розділі 6 установлено порядок укладення цього Договору.
Так, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника Проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використвує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери аба у sms-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер НОМЕР_2 . Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому, та підтверджує, що він ознайомлений з їх змістом.
Додатком №1 до Договору №103885533 від 24.09.2021 року установлено графік платежів, на виконання первісного строку кредитування. А саме 24.09.2021 року видано кредит в розмірі 5000 грн. Через 30 днів 24.10.2021 року позичальник мала повернути 5015 грн, з яких тіло кредиту 5000 грн. та відсотки за користування кредитом 15 грн. 
Додатком №2 до Договору №103885533 від 24.09.2021 року є Паспорт споживчого кредиту, умови якого повторюють умови самого Договору.
В цілому вказані документи мають єдину нумерацію з 1 по 12 арк., в кінці яких зазначено, що вони підписані від Кредитодавця електронним підписом ОСОБА_2 , від споживача «(електронний підпис одноразовим ідентифікатором)».
У Договорі кредиту Позичальник ОСОБА_2 зазначила свій номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в ІТС Товариства та поза нею, що підтверджується наданою первісним кредитором ТОВ «Мілоан» Хронологією дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину №103885533 від 24.09.2021 року та наданими вказаними в ній документами, інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину, анкетою заявою на кредит, довідкою про ідентифікацію позичальника ТОВ «Мілоан»: 24.09.2021 року в період часу з 10:29:12 по 10:41:45 подання заявки, автоматичну перевірку, додавання картки, автоматичну перевірку, перевірку у БКІ, скоринг, перевірку у БКІ, скоринг, підтвердження змін умов, обробку, підписання договору, обробку. 
Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» підтверджено, що клієнт ОСОБА_2 була ідентифікована Товариством, Акцепт Договору позичальником - підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора W77580, направлений 24.09.2021 року на номер телелефону НОМЕР_1 . 
Зі змісту оскаржуваного кредитного договору №103885533 від 24.09.2021 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та умови пролонгації такого строку, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділі «Документи» про відомості (інформацію) вказані в ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п. 6.5 Договору сторонами узгоджено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальник ОСОБА_2 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
З матеріалів справи вбачається, що для укладення договору в електронному вигляді на отримання кредиту ОСОБА_2 вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номери мобільного телефонів, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, місце проживання, реєстрації, працевлаштування із зазначенням місця роботи, а також номеру належної їй банківської картки. 
Отже укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача ОСОБА_1 . 
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою «логіну» особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а відповідно і відповідачу не були би перераховані грошові кошти на її картковий рахунок.
Відповідач у відзиві проти позову не заперечувала факту, що вона укладала з первісним кредитором ТОВ «Мілоан» Договір споживчого кредиту №103885533 від 24.09.2021 року. 
Виконання первісним кредитором ТОВ «Мілоан» своїх обов`язків за Договором споживчого кредиту №103885533 від 24.09.2021 року підтверджено квитанцією LiqPay ID операції 1772913074, Ілентифікатор еквайера АТ КБ «Приват Банк», Ідентифікатор платіжного пристрою І02201Т2, сума 5000 грн., дата та час операції : 24.09.2021 року 11:41, призначення операції: кошти згідно договору 103885533, Платник: Ідентифікатор платника 40484607, Отримувач: 414949х55.
Відповідач у відзиві проти позову не заперечувала факту, що отримала від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» на виконання цього договору грошові кошти у кредит в розмірі 5000 грн.
А тому з дотриманням принципу замагальності та диспозитивності та з огляду на досліджені докази суд вважає такі факти доведеними.

Щодо Договору про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року.
26.08.2021 року Кредитодавець ТОВ «Мілоан» та Позичальник ОСОБА_2 уклали Договір про споживчий кредит №4339151, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений строк. За п.1.2 Договору, сума (загальний розмір) кредиту - 5000 грн. За п.1.3 Договору, Кредит надається строком на 30 днів з 26.08.2021 року (строк кредитування). За п.1.4 Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 25.09.2021 року. За п.1.5 Договору, загальні витрати Позичальник за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2425,00 грн. в грошовому виразі та 12184% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 .Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 7425 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущенням, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені і цьому Договорі, зокрема, Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний у п.1.4. Договору. 
За п.1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту 550 грн, яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово.
За п.1.5.2 Договору, Проценти за користування кредитом: 1875 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За п.1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За п.1.7 Договору, Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2., п.2.3. цього Договору.
У розділі 2 наведені Умови виконання договору.
Так, за п.2.1. Договору, кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
За п.2.2. Договору, плата за кредитом: п.2.2.1 - Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п.1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3. Договору; п.2.2.2 - нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3. Договору; п.2.2.3 Договору - проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, що визначена у п.1.6 Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами визначена в п.1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного у п.1.3., запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6. Якщо визначена п.1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою у п.1.6 та процентною ставкою, визначеною у п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
У п.2.3. Договору визначені умови пролонгації строку кредитування. Так, за п.2.3.1 продовження вказаного у п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах кредитування.
Відповідно до п.2.3.1.1, Пролонгація на пільгових умовах: Позивачльник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови що Кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на його веб-сайті https:tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування у днях - максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту у відсотках поточного залишку кредиту, відповідно 3 дні - 3%, 7 днів - 5%, 15 днів - 10%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, визначеною у п.1.5.2 Договору.
Відповідно до п.2.3.1.2 Договору, Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою за п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
За п.2.3.2, розділ 2.3. Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальних обставин щодо яких невідомо настануть вони чи ні, відповідно до п. 212 ЦК України, і які полягають у: а) здійсненні платежів Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах згідно з п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил, б) продовження користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 Договору. Після настання визначених у п.п. «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно з п.1.3., термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4., змінюється пропорційно строку пролонгації.
Відповідно до п.2.4.1 Договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну визначеного у п. 1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
За п.2.4.2. Договору, у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгацій. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п.3.2.5 Договору.
У розділі 4 установлено відповідальність сторін за невиконання умов цього Договору.
Зокрема, відповідно до п.4.2 Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою у п.1.6 Договору як проценти за порушення грошового зобов`язання, передбачені ст.625 ЦК України.
У розділі 6 установлено порядок укладення цього Договору.
Так, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника Проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використвує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери аба у sms-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер НОМЕР_2 . Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому, та підтверджує, що він ознайомлений з їх змістом.
Додатком №1 до Договору №4339151 від 26.08.2021 року установлено графік платежів, на виконання первісного строку кредитування. А саме 26.08.2021 року видано кредит в розмірі 5000 грн. Через 30 днів 25.09.2021 року позичальник мала повернути 7425 грн, з яких тіло кредиту 5000 грн., відсотки за користування кредитом 1875 грн., комісія за надання кредиту 550 грн. 
Додатком №2 до Договору №4339151 від 26.08.2021 року є Паспорт споживчого кредиту, умови якого повторюють умови самого Договору.
В цілому вказані документи мають єдину нумерацію з 1 по 12 арк., в кінці яких зазначено, що вони підписані від Кредитодавця електронним підписом ОСОБА_2 , від споживача «(електронний підпис одноразовим ідентифікатором)».
У Договорі кредиту Позичальник ОСОБА_2 зазначила свій номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в ІТС Товариства та поза нею, що підтверджується наданою первісним кредитором ТОВ «Мілоан» Хронологією дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину №4339151 від 26.08.2021 року та наданими вказаними в ній документами, інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину, анкетою заявою на кредит, довідкою про ідентифікацію позичальника ТОВ «Мілоан»: 26.08.2021 року в період часу з 09:28:30 по 09:33:50 подання заявки, автоматичну перевірку, перевірку у БКІ, скоринг, перевірку у БКІ, скоринг, підписання договору, обробку. 
Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» підтверджено, що клієнт ОСОБА_2 була ідентифікована Товариством, Акцепт Договору позичальником - підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора J17889, направлений 26.08.2021 року на номер телелефону НОМЕР_1 . 
Зі змісту оскаржуваного кредитного договору №4339151 від 26.08.2021 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та умови пролонгації такого строку, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділі «Документи» про відомості (інформацію) вказані в ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п. 6.5 Договору сторонами узгоджено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальник ОСОБА_2 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
З матеріалів справи вбачається, що для укладення договору в електронному вигляді на отримання кредиту ОСОБА_2 вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номери мобільного телефонів, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, місце проживання, реєстрації, працевлаштування із зазначенням місця роботи, а також номеру належної їй банківської картки. 
Отже укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача ОСОБА_1 . 
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою «логіну» особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а відповідно і відповідачу не були би перераховані грошові кошти на її картковий рахунок.
Відповідач у відзиві проти позову не заперечувала факту, що вона укладала з первісним кредитором ТОВ «Мілоан» Договір споживчого кредиту №4339151 від 26.08.2021 року. 
Виконання первісним кредитором ТОВ «Мілоан» своїх обов`язків за Договором споживчого кредиту №4339151 від 26.08.2021 року підтверджено квитанцією LiqPay ID операції 1744919796, Термінал І01306ЗРL, сума 5000 грн., дата та час операції : 26.08.2021 року 10:33, призначення операції: кошти згідно договору 4339151, Платник: ТОВ «Мілоан», ЄДРПОУ 40484607, Отримувач: 414949х55.
Відповідач у відзиві проти позову не заперечувала факту, що отримала від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» на виконання цього договору грошові кошти у кредит в розмірі 5000 грн.
А тому з дотриманням принципу замагальності та диспозитивності та з огляду на досліджені докази суд вважає такі факти доведеними.

Щодо набуття позивачем прав первісного кредитора за договорами кредиту.
Зі змісту розділу 3 кредитного договору №103885533 від 24.09.2021 року, укладеного кредитодавцем ТОМ «Мілоан» з позичальником ОСОБА_2 вбачається, що кредитодавець має право відсутити право вимоги новому кредитору.
17.01.2022 року Клієнт ТОВ «Мілоан» та Фактор ТОВ «Вердикт капитал» уклали Договір факторінгу №17-01/2022-54, за умовами якого сторони домовились, що Клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 54396379,29 грн., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що налужить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом і Боржниками. Фактор набуває право на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми сплаченої Фактором Клієнтові. З дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів, комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг (п.2.3). За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, Право вимоги за якими передається (п.2.4). Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування Фактором придбаного у Клієнта Права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п.2.5). Право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги (п.6.1.4.). Сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром Боржників складає 2026481,75 грн. 
Платіжним дорученням № 321370005 від 18.01.2022 року підтверджено, що ТОВ «Вердикт Капітал» сплатив ТОВ «Мілоан» 2026481,75 грн. з призначенням платежу - оплата лоту згідно договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 року. 
17.01.2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ Вердикт капітал» підписали Акт приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 року (Додаток №4, №2). 
Згідно з додатком №3 до договору Факторіну №17-01/2022-54 від 17.01.2022 року - Реєстру Боржників, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги з ОСОБА_2 за Договором №103885533 від 24.09.2021 року, із загальною заборгованістю 19275,47 грн., яка на момент відступлення складається із заборгованості за тілом кредиту 4850 грн., заборгованості по процентам 14425,47 грн. 
13.01.2022 року Клієнт ТОВ «Мілоан» та Фактор ТОВ «Вердикт капитал» уклали Договір факторінгу №13-01/2022-79, за умовами якого сторони домовились, що Клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 79914297,90 грн., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що налужить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом і Боржниками. Фактор набуває право на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми сплаченої Фактором Клієнтові. З дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів, комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг (п.2.3). За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, Право вимоги за якими передається (п.2.4). Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування Фактором придбаного у Клієнта Права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п.2.5). Право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги (п.6.1.4.). Сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром Боржників складає 3686675,52 грн. 
Платіжним дорученням № 321170001 від 14.01.2022 року підтверджено, що ТОВ «Вердикт Капітал» сплатив ТОВ «Мілоан» 3686675,52 грн. з призначенням платежу - оплата лоту згідно договору факторингу №13-01/2022-74 від 13.01.2022 року. 
13.01.2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ Вердикт капітал» підписали Акт приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №13-01/2022-74 від 13.01.2022 року.
Згідно з додатком №3 до договору Факторіну №13-01/2022-74 від 13.01.2022 року - Реєстру Боржників, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги з ОСОБА_2 за Договором №4339151 від 26.08.2021 року, із загальною заборгованістю 17965,56 грн., яка на момент відступлення складається із заборгованості за тілом кредиту 5000 грн., заборгованості по процентам 13379,56 грн., комісії 550 грн.
10.01.2023 року первісний кредитор ТОВ «Вердикт капітал» та новий кредитор ТОВ «Коллект центр» уклали договір відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, за умовами якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього Договору (надалі - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правноступників/спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язанні виконати обов`язки Божників , за Договором позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. (п.2.1). Первісний кредитор зобов`язаний надати Новому кредитору Реєстри Боржників (в електронному та друкованому (підписаному) вигляді та Документацію на умовах і в Порядку, визначених цим Договором. Первісний кредитор має право передавати Документацію, в тому числі у вигляді копій договорів. При цьому умови передачі Документації будуть вважатися виконаними. Первісний кредитор не несе відповідальності за стан та наявність документації (п.5.1). Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді (Додаток №4) (п.5.2.). З моменту відступлення (передачі) Первісним кредитором Новому кредитору права вимоги, Первісний кредитор втрачає всі права вимоги за Договором позики (Кредитними договорами), що існували на момент відступлення (передачі) Прав вимоги, і відповідно, Первісний кредитор не матиме жодних прав вимоги до Боржника за Кредитним Договором (п.5.3.). З моменту відступлення (передачі) Первісним кредитором Новому кредитору Прав вимоги, Новий кредитор є таким, що замінив Первісного кредитора у правовідносинах з Боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) Прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. До Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, запрострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст.625 ЦК України) за Договорами позики (Кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих належним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів позики (Кредитних договорів) (п.5.4). Первісний кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності цим Договором (п.5.5). Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти в сумі 5312491,59 грн. без ПДВ (далі - Ціна Договору) (п.7.1). Ціна договору сплачується Новим кредитором Первісному кредитору в будь-який спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок або зарахуванням зустрічних однорідних вимог, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього Договору (тобто до 10.12.2025 року, а саме 10.01.2023 року +1065 днів = 10.12.2025 року).
Згідно з додатком №3 до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року - Реєстру Боржників, ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги з ОСОБА_2 за Договором №103885533 від 24.09.2021 року, із загальною заборгованістю 28490,47 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4850 грн., заборгованості по процентам 23640,47 грн 
Згідно з додатком №3 до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року - Реєстру Боржників, ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги з ОСОБА_2 за Договором №4339151 від 26.08.2021 року, із загальною заборгованістю 26441,16 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 5000 грн., заборгованості по процентам 21855,16 грн., по комісії 550 грн. 
10.01.2023 року ТОВ Вердикт капітал» та ТОВ Коллект центр» підписали Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді та в електроному виді (Додатки №2-№4). 
Разом з тим, ТОВ Вердикт капітал» та ТОВ Коллект центр» склали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, в якому врахували наявні між ними однорідні грошові зобов`язання за Договорами відступлення прав вимог, й погодилися, що після зарахування однорідних грошових вимог, зокрема і за Договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, залишок заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» перед ТОВ «Коллект центр» становить 1153105,89 грн. 
Відповдіач ОСОБА_1 не заперечувала факту набуття права вимоги до неї позивачем ТОВ «Коллект Центр» за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року та Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року. 
А тому з огляду на наведені докази, з врахуванням принципу змагальності та диспозитивності, суд вважає доведеним факт, що ТОВ «Коллект Центр» набув від первісного кредитодавця ТОВ «Мілоан» право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року та Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року. 

Щодо розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року.
Суду подано розрахунок первісного Кредитора ТОВ «Мілоан» про заборгованість позичальника ОСОБА_4 за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року, з якого вбачається, що 24.09.2021 року ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_2 кредит 5000 грн. з 25.09.2021 року по 24.10.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.5.2. Договору за відсоткової ставкою 0,01% на день - щоденно по 0,50 грн. З 25.09.2021 року по 01.11.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.6, п.2.3.1.2. Договору щоденно по 250 грн. 01.11.2021 року нарахували комісію за пролонгацію - 150 грн. 01.11.2021 року ОСОБА_2 сплатила комісію за пролонгацію - 150 грн., тіло кредиту - 150 кредиту, проценти по кредиту - 201 грн. З 02.11.2021 року по 04.11.2021 року (3 дні) нарахували проценти згідно з п.1.5.2. Договору щоденно по 0,49 грн. З 05.11.2021 року по 26.12.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.6, п.2.3.1.2. Договору щоденно по 242,50 грн. Таким чином рахували загальну заборгованість 19275,47 грн., з яких по тілу кредиту - 4850 грн., по процентам - 14425,47 грн.
В подальшому наступний кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» нарахував додаткового заборгованість по процентам після відступлення права вимоги з 17.01.2022 року по 23.02.2022 року (38 дні) - 9215 грн. Тому вважав загальну заборгованість за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року 28490,47 грн., з яких по тілу кредиту - 4850 грн., по процентам на дату відступлення права вимоги - 14425,47 грн., нараховані відсотки - 9215 грн.
Новий кредитор ТОВ «Коллект Центр» не проводив додатково нарахувань, просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість, яку нарахували первісний та наступний кредитори. 
Позичальник ОСОБА_1 не подала доказів на підтвердження заперечення факту пролонгації строку кредитування, не заперечувала розмір нарахованої заборгованості за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року, яку позивач просив стягнути з неї. Не подала свого контррозрахунку.
Пролонгація строку кредитування, відсотки за користування кредитом під час пролонгації строку кредитування на пільгових умовах (не обмежена строком, застосовується за умови сплати позичальником відповідної комісії) та на стандарнтих (базових) умовах (проводиться автоматично за наявності непогашеної заборгованості, обмежена строком у 60 днів, без врахування пролонгації на пільгових умовах,), розмір комісії для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах - відповідала умовам Договору, зокрема п. 2.3, п.2.3.1, п.2.3.1.1., п.2.3.1.2., п.2.3.2.
На момент укладення Договору кредиту №103885533 від 24.09.2021 року та у період нарахування процентів за користування кредитом не набрав Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, діяв з 24 грудня 2023 року, яким доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Тому суд вважає таким що відповідає умовам Договору кредиту №103885533 від 24.09.2021 року та законодавству про захист прав споживачів, чинному на момент виникнення правовідносин, розмір нарахованих процентів за користування кредитом.
Разом з тим стосовно нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України процентів за прострочення виконання зобов`язань, суд враховує положення ЗУ «Про захист прав споживачів», яким має відповідати укладений кредитний договів.
Наступним кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» нараховані відсотки в розмірі 9215 грн. за період з 17.01.2022 року по 23.02.2022 року, тобто за межами строку кредитування, а тому за своєю правовою природою є відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, в розмірі, визначеному умовами договору - п.4.2. Договору.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів).
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
Отже положення п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» стосуються не відсотків за користування кредитом, а компенсації за невиконання споживачем зобов`язань за договором. 
А тому з врахуванням положень ч.2 ст.215, ч.5 ст.216, ст.217 ЦК України, п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та правову позицію Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19, що стосуються компенсації за невиконання споживачем зобов`язань за договором, визначений умовами ч.2 ст.625 ЦК України та п.4.2 Договору розмір відповідальності за прострочення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язання за договором кредиту №103885533 від 24.09.2021 року має становити 50% вартості продукції - розміру кредиту, тобто 2500 грн.
А тому з огляду на досліджені докази, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь нового кредитора позивача ТОВ Коллект центр» за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року має стягуватися заборгованість 21 775,47 грн., з яких по тілу кредиту - 4850 грн., по процентам на дату відступлення права вимоги - 14425,47 грн., по процентам за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України - 2500 грн. 

Щодо розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року.
Суду подано розрахунок первісного Кредитора ТОВ «Мілоан» про заборгованість позичальника ОСОБА_4 за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року, з якого вбачається, що 26.08.2021 року ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_2 кредит 5000 грн., нарахували комісію за надання кредиту 550 грн. З 27.08.2021 року по 24.09.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.5.2. Договору щоденно по 62,50 грн. 24.09.2021 року нарахували комісію за пролонгацію - 250 грн. 24.09.2021 року ОСОБА_2 сплатила комісію за пролонгацію - 250 грн., тіло кредиту - 250 кредиту, проценти по кредиту - 472 грн. З 25.09.2021 року по 02.10.2021 року (8 дні) нарахували проценти згідно з п.1.5.2., п.2.3.1.1. Договору щоденно по 59,38 грн. 
02.10.2021 року нарахували комісію за пролонгацію - 237 грн.
02.10.2021 року ОСОБА_2 сплатила комісію за пролонгацію - 237 грн., тіло кредиту - 237 кредиту, проценти по кредиту - 473 грн. 
З 03.10.2021 року по 09.10.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.5.2., п.2.3.1.1. Договору щоденно по 56,41 грн.
09.10.2021 року нарахували комісію за пролонгацію - 225 грн.
09.10.2021 року ОСОБА_2 сплатила комісію за пролонгацію - 225 грн., тіло кредиту - 225 кредиту, проценти по кредиту - 457 грн. 
З 10.10.2021 року по 16.10.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.5.2., п.2.3.1.1. Договору щоденно по 53,60 грн.
З 17.10.2021 року по 21.10.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.6, п.2.3.1.2. Договору щоденно по 214,40 грн. 
21.10.2021 року нарахували комісію за пролонгацію - 128 грн.
21.10.2021 року ОСОБА_2 сплатила комісію за пролонгацію - 128 грн., тіло кредиту - 128 кредиту, проценти по кредиту - 327 грн. 
З 22.10.2021 року по 24.10.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.5.2., п.2.3.1.1. Договору щоденно по 52 грн.
З 25.10.2021 року по 01.11.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.6, п.2.3.1.2. Договору щоденно по 208 грн. 
01.11.2021 року нарахували комісію за пролонгацію - 124 грн.
01.11.2021 року ОСОБА_2 сплатила комісію за пролонгацію - 124 грн., тіло кредиту - 124 кредиту, проценти по кредиту - 477 грн. 
З 02.11.2021 року по 04.11.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.5.2., п.2.3.1.1. Договору щоденно по 50,45 грн.
З 05.11.2021 року по 21.12.2021 року нарахували проценти згідно з п.1.6, п.2.3.1.2. Договору щоденно по 201,80 грн. 
Таким чином рахували загальну заборгованість 17965,56 грн., з яких по тілу кредиту - 4036 грн., по процентам - 13379,56 грн., по комісії - 550 грн.
В подальшому наступний кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» нарахував додаткового заборгованість по процентам після відступлення права вимоги з 13.01.2022 року по 23.02.2022 року (42 дні) - 8475,60 грн. Тому вважав загальну заборгованість за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року 26441,16 грн., з яких по тілу кредиту - 4036 грн., по процентам на дату відступлення права вимоги - 13379,56 грн., нараховані відсотки - 8475 грн., комісія - 550 грн.
Новий кредитор ТОВ «Коллект Центр» не проводив додатково нарахувань, просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість,я ку нарахували первісний та наступний кредитори. 
Позичальник ОСОБА_1 не заперечувала факту пролонгації строку кредитування, розмір нарахованої заборгованості за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року, яку позивач просив стягнути з неї. Не подала свого контррозрахунку.
Пролонгація строку кредитування, відсотки за користування кредитом під час пролонгації строку кредитування на пільгових умовах (не обмежена строком, застосовується за умови сплати позичальником відповідної комісії) та на стандарнтих (базових) умовах (проводиться автоматично за наявності непогашеної заборгованості, обмежена строком у 60 днів, без врахування пролонгації на пільгових умовах,), розмір комісії для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах - відповідала умовам Договору, зокрема п. 2.3, п.2.3.1, п.2.3.1.1., п.2.3.1.2., п.2.3.2.
На момент укладення Договору кредиту №4339151 від 26.08.2021 року та у період нарахування процентів за користування кредитом не набрав Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, діґв з 24 грудня 2023 року, яким доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Тому суд вважає таким що відповідає умовам Договору кредиту №4339151 від 26.08.2021 року та законодавству про захист прав споживачів, чинному на момент виникнення правовідносин, розмір нарахованих процентів за користування кредитом.
Разом з тим стосовно нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України процентів за прострочення виконання зобов`язань, суд враховує положення ЗУ «Про захист прав споживачів», яким має відповідати укладений кредитний договів.
Наступним кредитором тов «Вердикт Капітал» донараховані відсотки в розмірі 8475 грн. за період з 13.01.2022 року по 23.02.2022 року, тобто за межами строку кредитування, а тому за своєю правовою природою є відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, в розмірі, визначеному умовами договору - п.4.2. Договору.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів).
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
Отже положення п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» стосуються не відсотків за користування кредитом, а компенсації за невиконання споживачем зобов`язань за договором. 
А тому з врахуванням положень ч.2 ст.215, ч.5 ст.216, ст.217 ЦК України, п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та правову позицію Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19, що стосуються компенсації за невиконання споживачем зобов`язань за договором, визначений умовами ч.2 ст.625 ЦК України та п.4.2 Договору розмір відповідальності за прострочення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язання за договором кредиту №4339151 від 26.08.2021 року має становити 50% вартості продукції - розміру кредиту, тобто 2500 грн.
А тому з огляду на досліджені докази, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь нового кредитора озивача ТОВ «Коллект центр» за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року має стягуватися заборгованість 20 465,56 грн., з яких по тілу кредиту - 4036 грн., по процентам на дату відступлення права вимоги - 13379,56 грн., по процентам за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України - 2500 грн., комісія - 550 грн.

Щодо застосування строку позовної давності.
Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. (в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020). 
Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. (в редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022).
Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. (в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023).
Пункт 19 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав законної сили 04.09.2025 року.
Враховуючи, що на момент виникнення правовідносин за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року та Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) - продовжувався на строк дії такого карантину, який діяв з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року, а також у період дії в Україні воєнного стану, який діяв з 24.02.2022 року по теперішній час, - зупиняється на строк дії такого стану, а його перебіг був поновлений лише на підставі Закону №4434-IX від 14.05.2025 з 04.09.2025 року, при цьому позивач звернувся до суду з позовом 24.09.2025 року. Тому суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності. 
Отже, відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 для відмови в задоволенні позову ТОВ «Коллект центр» про стягнення з неї заборгованості за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року та Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року з підстав звернення до суду з пропуском строку позовної давності.
За таких обставин, позов ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає частковому задоволенню на суму 42 241,03 грн. (21 775,47 +20 465,56 =42 241,03 грн.), що становить 76,90% від ціни позову.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, зазначені витрати на професійну правничу допомогу, які сторона понесла або має понести, обов`язково мають бути документально підтверджені та доведені.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).
Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Коллект Центр» надав договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року; заявку про надання юридичної допомоги від 01.08.2025 року, витяг з акту №13 від 31.08.2025 року про надання юридичної допомоги.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з витягу з акту №13 від 31.08.2025 року про надання юридичної допомоги, правнича допомога ТОВ «Коллект центр», надавалась Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» у виді: надання усної консультації з вивченням документів, яка оцінена у 4000 грн; складання позовної заяви, яка оцінена у 12 000 грн.
Виходячи з розумності розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу, слід звернути увагу на те, що вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та не є видом адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Складання позовної заяви для професійних досвідчених адвокатів, надання усної кнсультації, враховуючи наявність правових висновків у даній категорії справ не становлять надмірної складності, не потребують допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагають великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення вищевказаних документів та збору додатків до них. Таким чином визначена вартість роботи у розмірі 16 000 грн є завищеною та підлягає зменшенню до 3 000 грн.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» задоволені частково, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на судовий збір в розмірі 1 862,83 грн. (2422,40 грн. х 76,90% = 1 862,83 грн.) та на витрати на правничу допомогу у розмірі 2 307 грн. (3000 грн. х 76,90%=2 307 грн.).
Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Полтавського апеляційного суду у постанові від 04.03.2026 року по справі №537/1349/25.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Керуючись статтями 5-19, 76, 77, 81, 133, 141, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість: 1) за Договором про споживчий кредит №4339151 від 26.08.2021 року в розмірі 20 465,56 грн., з яких по тілу кредиту - 4036 грн., по процентам за користування кредиту - 13379,56 грн., по процентам за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України - 2500 грн., комісія за надання кредиту - 550 грн.; 2) за Договором про споживчий кредит №103885533 від 24.09.2021 року в розмірі 21 775,47 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 4850 грн., по процентам за користування кредитом - 14425,47 грн., по процентам за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України - 2500 грн. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати на судовий збір 1 862,83 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 307 грн. 
Інформація про сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08200, м. Ірпінь, вул. Михайла Стельмаха, буд.9А, офіс 204;
відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст з рішення складений 25.05.2026 року.

Суддя         Мурашова Н.В.