З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.2026  	Справа №607/3104/26 Провадження №2/607/3278/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., 
за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 42500 доларів США.
Покликається на те, що 04 грудня 2025 року передав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 42500 доларів США. На підтвердження отримання вказаних коштів відповідач власноручно склав та підписав розписку від 04.12.2025, у якій підтвердив факт отримання грошових коштів та зобов`язався повернути їх у повному обсязі до 31 січня 2026 року.
Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач свої зобов`язання не виконав, отримані кошти не повернув. Після настання строку виконання зобов`язання позивач звертався до відповідача з усною вимогою про повернення боргу шляхом особистої передачі коштів або їх перерахування на банківський рахунок, однак така вимога залишилася без задоволення.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 09.04.2026 суд постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у ньому.
Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Розглянувши справу, суд дослідив такі докази.
Відповідно до розписки від 04 грудня 2025 року, ОСОБА_3 підтвердив отримання від позивача ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 42 500 доларів США та зобов`язався повернути зазначені кошти до 31 січня 2026 року. 
Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.  Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Дослідивши надану позивачем розписку, суд доходить переконання, що вона підтверджують факт укладення договорів позики, відповідно до умов якого Позивач позичив Відповідачу грошові кошти у розмірі 42500 доларів США з терміном повернення до 31 січня 2026 року.
Вказана розписка містить відомості про особу боржника, суму отриманих коштів, строк виконання зобов`язання та особистий підпис відповідача.
Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, згідно статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Із змісту статтей 12,13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи те, що відповідач не надав будь яких доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики – повернення позичених грошей у розмірі 42500 доларів США, позовні вимоги про стягнення суми боргу за договором позики підлягають до задоволення.
Зважаючи на те, що позов задоволено з відповідача в користь позивача слід стягнути 16640 грн судового збору.
Позивачем при звернення до суду сплачено 16640 грн судового збору.
Окрім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн, понесення яких підтверджує договором про надання правової допомоги від 06.02.2026 актом про надані послуги на суму 20000 грн та детальним описом наданих адвокатом послуг.
Зважаючи на те, що позов задоволено, в силу статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачені позивачем 36640 (16640+20000) гривень судових витрат.
Керуючись статтями 5, 19, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 42500 доларів США за договором позики від 04.12.2025 та 36640 грн судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , номер телефону: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , номер телефону: НОМЕР_4 .

Головуючий суддя	В. М. Позняк