ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/524/26	Головуючий у 1-й інстанції Музика Я.М. 	
Провадження № 33/817/265/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно постанови, ОСОБА_1 23.03.2026 р. о 16 год. 20 хв., керував автомобілем марки «RENAULT LOGAN» н.з. НОМЕР_1 по вул.Шепети в м.Бережани Тернопільської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6810» arce 0218, результат якого становив 2,08 %о. Із результатом огляду водій не погодився. Також проводився медичний огляд зі згоди водія у закладі охорони здоров`я КНП Бережанській ЦМЛ, що підтверджується медичним висновком №7 від 23.03.2026 р., результат огляду (2,09) (2.00) %о. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст.130 КупАП.
Крім цього, ОСОБА_1 23.03.2026 р. о 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «RENAULT LOGAN» н.з. НОМЕР_1 по вул.Шепети в м.Бережани Тернопільської області, не вибрав безпечної швидкості руху та не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування транспортним засобом і здійснив наїзд на металевий паркан. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, також було пошкоджено металевий паркан. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2026 року, та призначити стягнення у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції належним чином не врахував дані про особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 є батьком дитини з інвалідністю з дитинства, яка потребує постійного догляду та систематичного перевезення до лікувальних закладів, при цьому в сім`ї відсутні інші особи, які могли б здійснювати такі перевезення. Також вказує, що нещодавно у його сім`ї народилася ще одна дитина, що додатково ускладнює сімейні обставини. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, під час розгляду справи визнав свою вину, щиро розкаявся та сприяв встановленню обставин правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують відповідальність. Також зазначає, що застосоване до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами матиме виключно негативні та критичні наслідки як для нього особисто, так і для членів його сім`ї. Застосоване стягнення не відповідає принципу пропорційності, оскільки його наслідки є значно суворішими, ніж це необхідно для досягнення мети адміністративної відповідальності. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених в оскаржуваній постанові, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині судове рішення не перевіряється.
Судове рішення оскаржується лише в межах застосованого адміністративного стягнення. Доводи апеляційної скарги зводяться до прохання апелянта змінити стягнення: не позбавляти його права керування транспортними засобами.
Проте, такі обставини не можуть бути підставою для задоволення апеляційною скарги.
Так, у відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За змістом ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
На переконання апеляційного суду, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повній мірі.
Апеляційний суд звертає увагу, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Будь-яких альтернативних видів стягнення санкція вказаної статті не передбачає.
Слід зазначити, що позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченого ч.1 ст.24 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, з дотриманням засад справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Накладене місцевим судом на ОСОБА_1 стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Судом враховано, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху. Характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень має підвищену суспільну небезпечність, оскільки становить реальну небезпеку для життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, а тому результати розгляду вказаної категорії справ є суспільно значущими. 
Не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції належним чином не врахував дані про особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, так як вбачається із оскаржуваної постанови, обираючи адміністративне стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП суд першої інстанції взяв до уваги особу ОСОБА_1 , характер вчинених правопорушень, щире каяття у вчиненому.
З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає. Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2026 року відносно нього — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя