П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/8395/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І. 
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М. 
24 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРКОННЕКТ БУС ЮА" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРКОННЕКТ БУС ЮА" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000090/2 від 11 квітня 2025 року.
1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність і необґрунтованість рішення митного органу про коригування митної вартості товару. Позивач вважає що у Хмельницької митниці були відсутні підстави для коригування митної вартості, оскільки на виконання вимог статті 52 Митного кодексу України позивачем надано усі необхідні документи.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Відповідно до контракту № 029 від 25.03.2025 товариство з обмеженою відповідальністю "КАРКОННЕКТ БУС ЮА" (Покупець) купило, а фірма "Autornobile Klarner" (Продавець) продала згідно з рахунком моторний транспортний засіб для перевезення 10-ти осіб і більше: автобус марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316 CDI, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 .
2.2 Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРКОННЕКТ БУС ЮА" до Хмельницької митниці було подано до митного оформлення МД № 25UA400040008593U5 (далі - МД) на виконання зовнішньо-економічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів №029 від 25.03.2025 на товар Позивача (графа 31 МД): "Моторний транспортний засіб для перевезення 10-ти осіб і більше: - автобус марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316 CDI. - Ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , - тип двигуна - дизельний. - робочий об`єм циліндрів 2143 см3., - потужність 120 кВт; - Загальна кількість сидячих місць, включаючи місце водія за реєстраційними документами - 20, - призначений для перевезення пасажирів, - бувший у використанні, - календарний рік виготовлення - 2013, - модельний рік виготовлення - 2013, - виробник: MERCEDES-BENZ (DE) - торговельна марка: MERCEDES-BENZ."
2.3 До митного оформлення разом з МД було подано такі документи (графа 44 МД): рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) S029/2025 від 25.03.2025, декларацiю про походження товару (Declaration of origin) S029/2025 від 25.03.2025, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 13274609/14279090 від 25.03.2025, банківський платіжний документ, що стосується товару № 47 від 27.03.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 029 від 25.03.2025, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.02306-25 від 10.04.2025.
2.4 У МД декларантом митна вартість автомобіля була заявлена в розмірі 2000 євро (графа 45 МД) з розрахунку ціни транспортного засобу в розмірі 2000 євро (графа 42 МД), а метод визначення митної вартості був вказаний основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (лівий підрозділ графи 43 МД).
2.5 11 квітня 2025 року Відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000090/2 (далі – Рішення) та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000215.
Підставою прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що документи містять розбіжності, не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, не підтверджують відомості щодо оплати за товар, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товару.
У Рішенні митна вартість транспортного засобу скоригована до 19100 Євро.
У зв`язку з цим різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною Відповідачем, склала 250844,70 грн, яку Позивач і сплатив, що підтверджується митною декларацією 25UA400040008665U7 від 11.04.2025.
2.6 Вважаючи оскаржуване рішення митного органу протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно визначив митну вартість імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано з врахуванням поданих документів доданих до митної декларації.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Позивач просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Підставами для апеляційного оскарження апелянт вважає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що у митного органу не було підстав для коригування митної вартості товару за резервним методом.
4.2 Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Статтею 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
1.2 Відповідно до ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
1.3 За змістом ч.1-3 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Цією нормою визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. У разі якщо документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
1.4 Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
1.5 Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою умовою, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
1.6 Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст.53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.
1.7 Підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірне визначення митної вартості товарів, невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
1.8 Як встановлено з матеріалів справи, у митній декларації позивача митну вартість задекларованого товару було визначено декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
1.9 Митним органом в оскаржуваному рішенні зазначено: «При здійсненні аналізу поданих відповідно до частини 2 та частини 3 статті 53 МКУ документів, митним органом було встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товарів. Зокрема: 
- заявлена митна вартість – 2000 Євро не відповідає рівню, за яким здійснюється митне оформлення подібних товарів на інших митницях Держмитслужби; 
- банківські платіжні документи не містять передбачені формою документа печатки банку та підпис надавача платіжних послуг, що ставить під сумнів достовірність поданих документів, а відсутність підпису може бути підставою для визнання їх недійсною;
- в платіжній інструкції не вказана дата валютування, що є обов`язковим реквізитом платіжної інструкції в іноземній валюті. Це визначається міжнародними стандартами SWIFT та вимогами банків, оскільки вона визначає, коли банк-одержувач зможе зарахувати кошти на рахунок отримувача. Якщо дата валютування не вказана, то банк відправник може відмовити в обробці платежу; 
- відомості в товаросупровідних документах щодо стану автомобіля не відповідають дійсності; 
- існує ризик незаявлення до митного оформлення витрат на перевезення товару до місця ввезення на митну територію України, оскільки товар переміщується на митну територію України безпосередньо імпортером, що випливає з зазначеного в поданій попередній митній декларації, при цьому до митного оформлення заявлені умови поставки DAP, згідно з якими витрати на доставку товару мають здійснюватись продавцем;
- продавець товару не відповідає його власнику, який зазначено в свідоцтві про реєстрацію на автомобіль, отже, існує ризик незаявлення до митного оформлення посередницьких послуг з продажу товару, в тому числі комісійної та брокерської винагороди;
- вартість ідентичних моделей транспортного засобу в мережі інтернет значно вища, ніж заявлена до митного оформлення.
Подані до митного оформлення документи не містять визначних частиною 10 статті 58 МКУ, числових значень витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України; витрат на обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України; витрат на страхування товару; комісійної та брокерської винагороди, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів, копії митної декларації країни відправлення. Отже, у відповідності до статті VII ГАТТ, є підстави вважати, що подані до митного оформлення документи, які подавались до митного оформлення не містять достовірної інформації щодо «дійсної вартості» товару. Таким чином, документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та документально підтверджених даних щодо складових митної вартості товарів, що унеможливлює застосування першого основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.
1.10 Статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. 
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) (частина 1 статті 64 МК України).
1.11 Відповідно до частини 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. (*) b) Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту. (*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
1.12 Згідно з приміткою 4 до пункту 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів a і b дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.
1.13 Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
У випадках, коли митна вартість не може бути визначена згідно з положеннями статті 1, як правило, повинен проводитися процес консультацій між митною адміністрацією та імпортером для визначення основи вартості згідно з положеннями статті 2 або 3. Наприклад, може статися так, що імпортер має інформацію про митну вартість ідентичних або подібних імпортних товарів, якої безпосередньо немає в митної адміністрації в пункті ввезення. З іншого боку, митна адміністрація може мати інформацію про митну вартість ідентичних або подібних товарів, якої безпосередньо немає в імпортера. Процес консультацій між двома сторонами дозволить обмінятися інформацією за умови дотримання вимог комерційної конфіденційності для визначення належної основи визначення вартості для митних цілей.
1.14 Відповідно до статті 5 Угоди якщо імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні-імпортері в тому стані, як вони імпортуються, митна вартість імпортних товарів згідно з положеннями цієї статті ґрунтується на ціні одиниці товарів, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари таким чином продаються в найбільшій сукупній кількості в той час або майже в той час, коли відбувається імпорт товарів, які оцінюється, особам, що не пов`язані з особами, у яких вони купують такі товари, за умови дотримання таких відрахувань: І) чи комісійних, які звичайно сплачуються або на сплату яких отримано згоду, чи надбавок, які звичайно робляться для прибутку й покриття загальних витрат у зв`язку з продажем у такій країні імпортних товарів того самого класу або виду; ІІ) звичайних витрат на транспорт та страхування й пов`язаних із цим витрат у країні імпорту; ІІІ) у разі необхідності коштів та витрат, зазначених у пункті 2 статті 8; IV) мита й інших національних податків, що підлягають сплаті в країні імпорту з причини імпорту або продажу товарів.
1.15 Отже, рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Сам факт здійснення митного оформлення аналогічних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
1.16 Митний орган, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем ТЗ за резервним методом, має зазначити, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, навести порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Крім того, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).
Такі висновки викладені Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 по справі №825/648/17 та у постанові від 09.09.2020 по справі №400/3133/18.
1.17 В свою чергу, митним органом наведено підстави неможливості застосування другорядних методів та вказано про застосування резервного методу. Джерелом числового значення митної вартості товару є МД від 15.01.2025 №25UA204130000689U0, згідно якої здійснено митне оформлення подібного товару в максимально наближений час.
Водночас, з наявних матеріалів справи, та доказів наданих відповідачем, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості без врахування індивідуальних ознак товару, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.
Тобто, відповідач фактично не досліджував ціну за аналогічні транспортні засоби, хоча такі наявні у базі відповідача, вказане підтверджується наданими позивачем митними деклараціями.
Апеляційним судом у відповідача витребувана додаткова інформація щодо митного огляду товару. На виконання ухвали відповідач повідомив, що митний огляд товару (транспортного засобу) не проводився, що спростовує доводи митного органу щодо невідповідності стану автомобіля товаросупровідним документам, оскільки стан автомобіля (товару) не встановлювався.
Колегія суддів вважає, що митний орган, скоригувавши вартість транспортного засобу бувшого у використанні, обмежився лише посиланням на інформаційну базу даних ЄАІС. Проте в оскаржуваному рішенні відповідач не навів жодного детального порівняння технічних характеристик, комплектації, пробігу чи технічного стану оцінюваного автобуса з параметрами того транспортного засобу, який послужив джерелом інформації. Сам по собі факт наявності в базах даних Держмитслужби інформації про оформлення подібних автомобілів за вищою ціною не є безумовною підставою для коригування та ігнорування реальної ціни договору. Твердження суду першої інстанції про те, що позивач не звертався з вимогою про надання інформації щодо коригування за ст. 52 МК України, не звільняє відповідача від його прямого обов`язку належно мотивувати та обґрунтовувати власні рішення як суб`єкта владних повноважень.
1.18 Пунктом 4 контракту № 029 та наданим інвойсом чітко зафіксовано умови поставки DAP — Хмельницький (відповідно до правил Інкотермс). Умови поставки DAP (Delivered At Place / Поставка в місці призначення) означають, що продавець несе всі ризики та витрати, пов`язані з транспортуванням товару до визначеного місця призначення. Відповідно, всі витрати на доставку автомобіля вже закладені продавцем у кінцеву ціну товару, яка за інвойсом становить 2000 євро. Фізичний спосіб транзиту чи технічне забезпечення логістики покупцем на виконання вказівок продавця жодним чином не змінює погоджених умов контракту щодо розподілу витрат. Покупець за умовами DAP не здійснює окремої оплати за транспортування третім особам, а тому у нього об`єктивно відсутні та не можуть існувати окремі транспортно-перевізні документи з числовими значеннями витрат. Витребування документів, надання яких є неможливим через специфіку умов поставки, суперечить частині 5 статті 53 МК України.
Використовуючи під час митного контролю повноваження щодо отримання від декларанта додаткових документів, які підтверджують числові значення митної вартості товару, поставленого на умовах DAP Інкотермс, задекларованого в митній декларації, відповідач не мав підстав покладати на позивача обов`язок щодо надання для підтвердження числових значень вартості товару транспортних (перевізних) документів та інших документів (в межах даних правовідносин). В свою чергу, декларування товару саме позивачем, ніяким чином не спростовує факт поставки товару на умовах DAP Інкотермс - Хмельницький.
1.19 Наявність у свідоцтві про реєстрацію ТЗ попереднього власника («De Forenede Dampvaskerier A/S») свідчить лише про те, що продавець «Automobile Klarner» придбав цей вживаний автобус для подальшого перепродажу без проміжної реєстрації на власну фірму, що повністю відповідає звичайній комерційній практиці країн Європейського Союзу. Ця обставина не свідчить про наявність брокерських чи комісійних послуг, які мали бути включені до митної вартості за ч. 10 ст. 58 МК України. 
1.20 Колегія суддів звертає увагу, що позивачем зазначалось, що з третіми особами договірні відносини (в межах даного контракту) не здійснювались, а тому відсутні підстави для комісійних та брокерських платежів. При цьому відповідач не надав жодних доказів (угод із третіми особами, посередницьких договорів), які б підтверджували факт понесення позивачем таких додаткових витрат.
1.21 Щодо висновку відповідача про те, що банківські платіжні документи не містять печаток та підписів, передбачених формою даних документів, то суд вважає його безпідставним, оскільки до митного оформлення надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №47 від 27.03.2025, яка містить посилання на контракт, зазначено дату операції, суму операції в євро та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення, тощо. Жодних відомостей того, що такий документ є фіктивним, недійсним, не встановлено.
При цьому, при електронній ідентифікації клієнта банком, за допомогою кваліфікованого електронного підпису, його підпис на платіжних документах не вимагається. З платіжної інструкції вбачається, що документ підписаний електронним підписом.
1.22 Відповідно до підпункту 13 пункту 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25.08.2022 №189), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.
Згідно з пунктом 19 додатку до Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163, платіжна інструкція засвідчується підписами [власноручним(ими)/електронним(ими)] уповноваженого працівника надавача платіжних послуг, який оформив платіжну інструкцію, та працівника, на якого покладено функції контролера. У разі перерахування коштів на рахунки отримувачів (фізичних та юридичних осіб), які відкриті в іншого надавача платіжних послуг, платіжна інструкція засвідчується підписом(ами) [власноручним(ими)/електронним(ими)] уповноваженого(их) працівника(ів) надавача платіжних послуг, визначеного(их) внутрішніми документами надавача платіжних послуг.
Отже, відсутність у вказаній платіжній інструкції печатки та підпису відповідних посадових осіб банківської установи, що здійснювала платіж, відмітка цієї банківської установи про проведення банківської операції, передбачені постановою правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, обґрунтовується тим, що указане платіжне доручення подавалось через Міжнародну систему грошових переказів SWIFT, тому на цей електронний розрахунковий документ накладались електронні підписи відповідних осіб, тоді як відповідні печатки та підписи на платіжному документі відповідно до Положення №216 проставляються у разі його подання не в електронному вигляді.
Таким чином, колегія суддів вважає, що платіжна інструкція в іноземній валюті №47 від 27.03.2025 є належним та допустимим доказом факту оплати вартості товару за контрактом.
1.23 Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
1.24 Хмельницька митниця не довела наявності законних підстав для відмови у визначенні митної вартості за ціною договору та не обґрунтувала розрахунок за резервним методом, а тому спірне рішення № UA400000/2025/000090/2 від 11 квітня 2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта знайшли своє підтвердження, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
2.2 Згідно із ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
2.3 Судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
2.4 За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду із позовом в розмірі 3762 гривні (а.с. 1) та при поданні апеляційної скарги в розмірі 5644,50 гривень (а.с. 129), відтак відшкодуванню підлягає сума в розмірі 9406,60 гривень.
Крім того, позивачем сплачені послуги перекладача на виконання ухвали суду від 21.05.2025, що підтверджується платіжною інструкцією №432 від 21.05.2025 та рахунком-фактурою ТОВ «Адмірал прайм» №21-05-222 від 21.05.2025 щодо сплати послуг перекладача для перекладу документів з англійської та данської мов на українську мову в розмірі 1430 грн., а тому такі витрати також підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРКОННЕКТ БУС ЮА" задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000090/2 від 11 квітня 2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРКОННЕКТ БУС ЮА» витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 9406,60 грн., а також витрати на послуги перекладача у розмірі 1430 грн, а всього в сумі 10836,50 (десять тисяч вісімсот тридцять шість гривень п`ятдесят копійок).
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.  

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.