Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року        м. Рівне

Справа № 569/17741/25
Провадження № 33/4815/279/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мазурка В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2025 року о 07 год. 32 хв. в м. Рівне по вул. Котляревського, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager №6810, що підтверджується тестом № 8101 від 10 серпня 2025 року, результат огляду становить 1,37‰ проміле. 
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Мазурок В.С. просить скасувати постанову місцевого суду відносно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Вказує, що матеріали справи, зокрема долучені відеозаписи, не містять жодних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з відеофіксації неможливо встановити, хто саме перебував за кермом автомобіля, а отже відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводить, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення процесуальних документів був грубо порушений, оскільки з відеозаписів убачається, що протокол про адміністративне правопорушення було підписано раніше, ніж оформлено чек алкотестера та акт огляду на стан сп`яніння, а сам протокол складався не в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що суперечить вимогам КУпАП та підзаконних нормативних актів.
Вважає, що акт огляду на стан сп`яніння не може бути належним та допустимим доказом, оскільки в ньому зазначено про здійснення відеофіксації технічним пристроєм, який відсутній у матеріалах справи та не був долучений працівниками патрульної поліції навіть на вимогу суду, що ставить під сумнів достовірність зафіксованих обставин та законність притягнення особи до адміністративної відповідальності.
01 травня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника Мазурка В.С. про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що  ОСОБА_1 не може прибути в судове засідання, оскільки на даний час проходить службу в Збройних Силах України, однак особисто бажає брати участь у судовому засіданні для надання пояснень щодо обставин справи. 
Апеляційна скарга призначалася до розгляду на 19 січня 2026 року та була відкладена за клопотанням адвоката Мазурка В.С. у зв`язку з перебування  ОСОБА_1 на військовій службі. На судове засідання, призначене на 01 травня 2026 року захисник та Вовчук І.С. також не з`явилися. 
Разом з тим суд зазначає, що у разі неможливості особистої участі у розгляді справи в суді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право надати письмові пояснення, письмово висловити свої заперечення у разі незгоди з постановою суду. Також, має право забезпечити присутність захисника для захисту його інтересів або взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Однак ні письмових пояснень, ні клопотань про проведення розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку від адвоката Мазурка В.С. та  ОСОБА_1 не надходило. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
За наведених обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  ОСОБА_1 та його захисника Мазурка В.С.. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції зазначені вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні достатніх і достовірних доказах, яким надано належну юридичну оцінку.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння за встановлених судом обставин підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №418248 від 10 серпня 2025 року (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду є позитивним та становить 1,37 ‰ проміле (а.с. 3), результатом тесту № 8101, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1,37‰ проміле (а.с.2), а також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (файл dgmbt, час 02:30), згода з результатом огляду (файл dgmbt, час 07:00), та визнання факту вживання алкогольних напоїв (файл dgmbt, час 02:30). 
Зазначені докази є узгодженими між собою та з іншими доказами у справі, сумнівів у їх належності та допустимості не викликають, а тому є належними і допустимими для використання у процесі доказування, оскільки містять фактичні дані, які логічно пов`язані з обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, що у процесі доказування не залежать від суб`єктивного сприйняття людей.
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, у зв`язку з чим долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 чи порушення ними порядку оформлення адміністративних матеріалів, що могли б ставити під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновків службових розслідувань, оскарження дій, судових рішень тощо) до апеляційної скарги не додано.
Доводи сторони захисту є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписами, долученими працівниками поліції.
Так, із наявних у справі відеозаписів чітко вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент його зупинки працівниками поліції (файл с4, час 00:33). На відеозаписі зафіксовано перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, його безпосередню участь у спілкуванні з поліцейськими як водія транспортного засобу, а також виконання ним вимог працівників поліції, що виключає будь-які сумніви щодо особи водія (файл dgmbt, час 00:20). Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді керування транспортним засобом доведена належними та допустимими доказами.
Посилання захисту на нібито порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення процесуальних документів також є необґрунтованими. Сам по собі часовий проміжок між складанням окремих процесуальних документів, а також послідовність їх оформлення не свідчать про істотні порушення вимог КУпАП і не впливають на достовірність встановлених обставин справи. З матеріалів провадження вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, з використанням сертифікованого технічного засобу, а його результати були зафіксовані у відповідному акті та підтверджені чеком алкотестера.
Твердження про складання протоколу не в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджуються жодними об`єктивними даними.
Протокол був складений за участю ОСОБА_1 , який був ознайомлений з його змістом та йому було роз`яснено його права, що повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та підзаконним нормативним актам, що підтверджується власним підписом ОСОБА_1 у протоколі.
Доводи про недопустимість акта огляду на стан сп`яніння з підстави відсутності у матеріалах справи окремого відеозапису з технічного пристрою також не заслуговують на увагу. Відсутність додаткового носія відеофіксації сама по собі не нівелює доказове значення акта огляду, чека алкотестера та інших матеріалів справи, які у своїй сукупності підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Закон не ставить допустимість результатів огляду у пряму залежність виключно від наявності окремого відеозапису, за умови належного оформлення процесуальних документів та відсутності доказів їх фальсифікації.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст. 33, 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Мазурка В.С. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович