ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/15841/25
Провадження № 22-ц/820/1030/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретар: Плінська І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року (суддя Заворотна О.Л.) за позовом акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року акціонерне товариство «Акцент-банк» (далі - АТ «А-Банк», АТ «Акцент-банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку шляхом підписання анкети-заяви. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-банку, відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.2.3 та 2.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.
Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт), відповідно до умов договору.
Позивач вказував, що в порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 19 травня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 110201,65 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 68859,82 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 41341,83грн. У зв`язку з цим банк просив суд стягнути з  ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 грудня 2014 року у розмірі 110201,65 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року в позові АТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Суд керувався тим, що справа не містить доказів щодо істотних умов кредитного договору, тому проценти за користування кредитом нараховувалися Банком безпідставно. 
Щодо стягнення фактично отриманих коштів відповідачем у банку, то згідно наданої банком виписки по картці, витрати відповідача становлять 269132,74 грн., на погашення кредиту відповідачем внесено 159598,47 грн., списані відсотки становлять 129237,34 грн., на погашення комісії списано 2435,41 грн., протягом зазначеного періоду банк здійснював нарахування та стягнення відсотків, які не передбачені умовами договору, таким чином збільшуючи суму боргу за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджується те, що сума погашень за договором перевищує суму використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволені позову.
В апеляційній скарзі АТ «А-Банк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування скарги Банк посилається на помилковість висновків суду про відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Так, відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під підпис факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний договір є договором оферти. Зазначає, що навіть якщо врахувати думку суду щодо непогодження позичальником процентної ставки у договорі, позикодавець, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, у розмірі визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.
В судове засідання представник А-Банку не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судова повістка доставлена до електронного кабінету.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до частини 4 статті 130 ЦПК України.
Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи. належним чином повідомлених про дат, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку. 
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 20.06.2012 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з пам`яткою та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять Договір про надання банківських послуг.
На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 в АТ «А-Банк» було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки за № НОМЕР_2 , строком дії до вересня 2018 року, № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2021 року, № НОМЕР_4 , строком дії до жовтня 2027 року.
Також на вказаний рахунок 09.06.2015 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000 грн., який неодноразово змінювався та з 25.04.2024 року становить 68900 грн.
Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 04.12.2014 року станом на станом на 19 травня 2025 року становить 110201,65 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 68859,82 грн. та заборгованості по відсотках 41341,83 грн.
Відповідно до виписки по картці, відповідачка використовувала кредитні кошти та здійснювала погашення кредиту.
Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
АТ «Акцент-банк» обґрунтовувало свій позов про стягнення заборгованості за тілом та відсотками тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого  ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-банк» надало суду першої інстанції: розрахунок заборгованості ОСОБА_1  за кредитним договором № б/н від 2014-12-04 станом на 19.05.2025, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 20.06.2012, виписку по картці ОСОБА_1 НОМЕР_5 за період з 04.12.2014 по 19.05.2025, довідку за картами, які видані ОСОБА_1 , довідку за лімітами по кредитній картці згідно договору №б/н від 04.12.2014 року за період з 04.12.2014 року по 19.05.2025 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» (а.с.3-51).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 2014-12-04 станом на 19.05.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 110201,65 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 68859,82 грн., заборгованості за відсотками в сумі 41341,83грн (а.с.3-16).
Підписана відповідачем  ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 20.06.2012 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти (а.с.17).
Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови (а.с.44-51).
Названі документи не підписані  ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 20.06.2012 року.
За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий А-Банком розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом, підстав для стягнення відсотків за користування кредитом не вбачається.
З виписки про рух коштів по картці відповідача вбачається, що за період з 04.12.2014 року по 19.05.2025 рік сума витрат становить 269132,74 грн., сума зарахувань становить 159598,47 грн., нараховано та списано банком відсотків 129237,34 грн., на погашення комісії списано 2435,41 грн. 
Враховуючи викладене, різниця суми зарахувань та витрат ОСОБА_1 свідчить про відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем, оскільки фактично використані ним кошти були повернуті банку навіть в більшому розмірі.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову.
Посилання АТ «Акцент-банк» на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів є безпідставними.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм чинного законодавства щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, є помилковими.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд - 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 04 травня 2026 року.

Судді            Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк