Справа № 127/25934/25
Провадження № 2/127/5586/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Шаміної Ю.А.,
при секретарі судового засідання Левченко А.М.,
за участю: представника позивача – адвоката Малика О.В.,
представника відповідача – адвоката Кобеляцького Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що сторони, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , з 24.06.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2024 (справа №127/7649/24) було розірвано. у шлюбі в сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому позивач вказує, що шлюбні стосунки сторони фактично припинили з грудня 2021 року, що встановлено у рішенні Вінницького міського суду вінницької області від 30.07.2024 у справі №127/7649/24
У період перебування у шлюбі подружжям було придбано різне нерухоме та рухоме майно.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2025 у справі №127/36331/24 стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу - автомобіль BMW 3281, VIN: НОМЕР_1 , 2013 року випуску, який набутий у період перебування у шлюбі, а саме: 255698 гривень 50 копійок. 
Щодо іншого спільного майна сторін питання його поділу та компенсації у справі №127/36331/24 не вирішувалось.
До майна яке було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу належить:
- транспортний засіб легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_1 ;
- житлова квартира загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- житлова квартира загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- житлова квартира загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;
- житлова квартира загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;
- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 .
Оскільки, майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно.
Позивач вказує, що отримання ним доходів підтверджується трудовими контрактами моряка та розрахунками заробітної плати, натомість відповідач ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі не працювала та кошти для придбання майна не надавала. 
Посилаючись на норми чинного законодавства, що визначають правовий режим спільного сумісного майна подружжя, позивач просив провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на частку вищевказаного майна, яке набуте у період шлюбу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні (а.с. 62 т. №3).
21 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Шашликовим Д.Г., згідно якого відповідач визнає, що відповідне рухоме та нерухоме майно, поділ якого є предметом позову у справі, є спільним сумісним майном подружжя та набуте сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі. При цьому, відповідач зазначає, що неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає після розірвання шлюбу з матір`ю ОСОБА_2 у житловій квартирі загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , визнання права власності на 1/2 якої є предметом позову у даній справі. Саме ця квартира є основним місцем проживання дитини сторін, де створено належні умови для її навчання, розвитку та побуту. У квартирі дитина має власну кімнату, постійне місце проживання, там знаходяться її особисті речі, шкільне приладдя та інше необхідне для нормального життя неповнолітньої дитини. Крім цього, у відповідній квартирі також проживають батьки відповідача, які є внутрішньо переміщеними особами з міста Херсону – у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації та воєнним станом. У зв`язку із викладеним відповідачка просила суд залишити вказану квартиру у її приватній власності, а також нежитлові приміщення, зокрема: нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (гараж), та нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 (комора), що є допоміжними (обслуговуючими) приміщеннями та призначені для забезпечення зручності користування цією квартирою. Окрім того відповідачка просила залишити у приватній власності відповідача також житлову квартиру загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . З урахуванням наведеного просила позов ОСОБА_1 задовольнити позов частково, шляхом визнання за ним права власності на: житлову квартиру загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; житлову квартиру загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; залишити у його приватній власності транспортний засіб легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , який за ним зареєстрований. Відповідно у приватній власності відповідачки просила залишити: житлову квартиру загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; житлову квартиру загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 . Окрім того вказала, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі вважає неспівмірним із складністю справи, необґрунтованим та безпідставно завищеним.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначена до розгляду по суті. (а.с. 130 т. №3).
У судовому засіданні представник позивача адвокат Малик О.В. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Зауважив, що відповідачкою визнається, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін. Наголосив, що запропонований стороною відповідача спосіб поділу майна подружжя є економічно невигідним для позивача, при цьому жодним чином не доведено підстав для відступлення від рівності часток.
Представник відповідачки адвокат Кобеляцького Д.М. у судовому засіданні просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково з підстав викладених у відзиві на позовну заявку. Як на підставу для відступлення від рівності часток посилався на обставину проживання неповнолітньої дитини разом із відповідачкою.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 ти ОСОБА_1 , зареєстрований 24.06.2000 Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №276, розірвано заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2024 року у справі №127/7649/24. Рішення набрало законної сили 30 серпня 2024 року (а.с. 11-14 т. №1).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2025 року у справі №127/36331/24 стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу - автомобіль BMW 328I, VIN: НОМЕР_6 , 2013 року випуску, який набутий у період перебування у шлюбі, а саме 255698 гривень 50 копійок (а.с. 15-18 т. №1).
Транспортний засіб марки MAZDA, модель CX-5, 2014 року випуску, дата останньої реєстрації 05.11.2014, об`єм (потужності) двигуна 2488 см3, зареєстрований за ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 18.08.2025 (а.с. 10)
На підтвердження отримання позивачем доходу до матеріалів справи долучено копії трудових контрактів моряка укладених з ОСОБА_5 , а також посвідчення особи моряка та розрахунок заробітної плати (а.с. 21-94).
Нежитлове приміщення, комора №ХХVII на 3 поверсі житлового будинку, розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 31454528 від 23.12.2014 (а.с. 155 т. №1).
Нежитлове приміщення, комора №ХХХVII на 6 поверсі житлового будинку, розташоване за адресою: АДРЕСА_8 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 31425127 від 22.12.2014 (а.с. 201 т. №1).
Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 31 липня 2017 року ОСОБА_6 , як продавець, передала у власність (продала), ОСОБА_1 , як покупець, прийняв у власність купив нежитлове приміщення №VI, розташоване на 1 поверсі за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 243 т. №1).
Квартира АДРЕСА_9 , загальною площею 93,5 кв.м, житловою площею 58, 7 кв.м, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 31456758 від 23.12.2014 (а.с. 46 т. №2).
Нежитлове приміщення, №VII на 1 поверсі житлового будинку, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 31425516 від 22.12.2014 (а.с. 93 т. №2).
Відповідно до договору №6883 купівлі-продажу від 05 червня 2001 року продавець ОСОБА_7 продала, а покупець ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_10 , загальною площею 70,1 кв.м, у тому числі житловою площею 39,2 кв. м. (а.с. 146-147 т. №2).
Квартира АДРЕСА_11 , загальною площею 93,3 кв.м, житловою площею 58,5 кв.м, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 31461437 від 23.12.2014 (а.с. 204 т. №2).
Квартира АДРЕСА_12 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 21.07.2017, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92543873 від 21.07.2017 (а.с. 48, 49 т. №3).
Згідно із звітом про незалежну оцінку транспортного засобу легковий універсал-В, MAZDA CX-5, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_7 станом на 08 липня 2025 року найбільш ймовірна ринкова вартість об`єкта оцінки, без ПДВ, складає 627882 грн, що еквівалентно 15022 дол. США (а.с. 95-116 т. №1).
Згідно із звітом про незалежну оцінку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , ринкова вартість об`єкту оцінки (нежитлове приміщення, комора №ХХVII на 3 поверсі житлового будинку, загальною площею 3,7 кв.м) станом на 08 липня 2025 року становить 121501,00 грн (а.с.118-162 т. №1).
Згідно із звітом про незалежну оцінку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , ринкова вартість об`єкту оцінки (нежитлове приміщення, комора №ХХХVII на 6 поверсі житлового будинку, загальною площею 4,3 кв.м) станом на 08 липня 2025 року становить 140094,00 грн (а.с. 163-208 т. №1).
Згідно із звітом про незалежну оцінку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , ринкова вартість об`єкту оцінки (нежитлове приміщення, комора №VI на 1 поверсі житлового будинку, загальною площею 19,6 кв.м) станом на 08 липня 2025 року становить 804874,00 грн (а.с. 209-250 т. №1).
Згідно із звітом про незалежну оцінку житлової квартири, загальною площею 93,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 08 липня 2025 року становить 5340066 грн без ПДВ, що еквівалентно 127760 дол. США (а.с. 1-54 т. №2).
Згідно із звітом про незалежну оцінку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , ринкова вартість об`єкту оцінки (нежитлове приміщення, комора №VIІ на 1 поверсі житлового будинку, загальною площею 19,5 кв.м) станом на 08 липня 2025 року становить 800768,00 грн (а.с. 55-100 т. №2).
Згідно із звітом про незалежну оцінку житлової квартири, загальною площею 70,1 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 08 липня 2025 року становить 1231447 грн без ПДВ, що еквівалентно 29462 дол. США (а.с. 101-156 т. №2).
Згідно із звітом про незалежну оцінку житлової квартири, загальною площею 93,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 08 липня 2025 року становить 4030280 грн без ПДВ, що еквівалентно 96424 дол. США (а.с. 157- 212 т. №2).
Згідно із звітом про незалежну оцінку житлової квартири, загальною площею 63,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 08 липня 2025 року становить 3514947 грн без ПДВ, що еквівалентно 84095 дол. США (а.с. 1-57 т. №23).
Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати в судовому порядку поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.
Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.
Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина також визнається і відповідачем у справі.
Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно з ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення ,зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Водночас за наявності обставин, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, які стосуються неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення сім`ї, частку іншого з подружжя у такому майні може бути збільшено.
Доказів, які б давали підстави стверджувати про відступлення від рівності часток, матеріали справи не містять.
Суд зауважує, що проживання дитини з відповідачкою само собою не є підставою для збільшення її частки у майні при його розподілі.
Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі №448/1722/16-ц (провадження №61-22380св19, від 27 грудня 2019 року у справі №297/2837/17 (провадження №61-7846св19).
Аналізуючи наведені вище норми сімейного законодавства України, можна дійти висновку, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках.
Суд враховує, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадження №61-1539св19), від 09 червня 2021 року у справі №537/5528/16 (провадження №61-11253св20).
Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі.
Вимоги про присудження одній із сторін грошової компенсації сторони не заявляли.
Зважаючи на те, що здійснити поділ майна в натурі відповідно до рівних часток без визначення грошової компенсації з однієї сторони на користь іншої неможливо, а питання щодо присудження одній із сторін грошової компенсації сторонами не заявлялось, тому суд вважає а необхідне вирішити спір саме шляхом визнання за кожним із подружжя права власності на частину майна, яке являється предметом спору.
Отже, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках, а позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 60, 69-71 СК України, ст. 325, 368, 372 ЦК України, ст. 13, 81, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:
1) визнати за ОСОБА_1 право власності на:
- 1/2 частку транспортного засобу марка MAZDA, модель CX-5, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 3,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 4,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ;
2) визнати за ОСОБА_2 право власності на:
- 1/2 частку транспортного засобу марка MAZDA, модель CX-5, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 63,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 93,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 93,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 19,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;
- 1/2 частку квартири, загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 3,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;
- 1/2 частку нежитлового приміщення, загальною площею 4,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15140,00 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень) судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 29 квітня 2026 року.
Суддя          Шаміна Юлія Анатоліївна