ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/17758/23 Суддя (судді) першої інстанції: Марич Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 28.06.2022 року по 10.08.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 28.06.2022 року по 10.08.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат додаткової винагороди за цей період.
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що протягом усього періоду дії воєнного стану він перебував безпосередньо в районах бойових дій (Київська область), зокрема з 28.06.2022 по 10.08.2022, де виконував обов`язки військової служби, а також бойові накази (розпорядження), що, в свою чергу, має наслідком наявність у нього права на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови №168 в розмірі 100000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У зв`язку із цим вважає, що відповідач безпідставно не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за період з 28.06.2022 по 10.08.2022.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд проігнорував доводи позивача, підтверджені посиланнями на накази Головнокомандувача ЗСУ (зокрема, №157 від 02.06.2022, №184 від 01.07.2022, №237 від 01.09.2022), згідно з якими Київська область входила до районів ведення бойових дій до 10 серпня 2022 року. Вважає, що саме ці акти військового командування є визначальними для встановлення статусу території у спірний період.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не вжив достатніх та необхідних заходів для повного з`ясування обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 та від 22.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від військової частини НОМЕР_1 до суду 18.08.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Від представника позивача до суду 04.09.2025 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач не може нести тягар негативних наслідків, які полягають у неотриманні додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі (100 000,00 грн у розрахунку на місяць) відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 та які виникли внаслідок бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 , яка не залежала від волевиявлення позивача.
Судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2026 витребувано у ОСОБА_1 інформацію, з наданням підтверджуючих доказів, про завдання/заходи які виконував/здійснював позивач упродовж саме спірного періоду, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн.
Витребувано у військової частини НОМЕР_1 наступну інформацію:
- щодо підтвердження фактів безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів у період 28.06.2022 по 10.08.2022 (або їх спростування);
- інформацію, з наданням підтверджуючих доказів, про завдання/заходи які виконував/здійснював позивач упродовж періоду 28.06.2022 по 10.08.2022, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн;
- щодо підтвердження, в яких саме населених пунктах ОСОБА_1 28.06.2022 по 10.08.2022 виконував завдання за призначенням;
- щодо того чи відносилися території, на яких 28.06.2022 по 10.08.2022 виконував ОСОБА_1 завдання за призначенням, до районів ведення воєнних (бойових) дій;
- щодо того, на підставі яких документів залучався ОСОБА_1 у період 28.06.2022 по 10.08.2022 до виконання завдань. 
Від представника військової частини НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали подано до суду заяву від 05.06.2026, в якій повідомлено, що документи, які б підтверджували безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях, виконанні бойових (спеціальних) завдань або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони у розумінні постанови Кабінету Міністрів України №168 та Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні. 
Також відсутні бойові документи, рапорти командирів або інші документи, які б були підставою для включення ОСОБА_1 до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень.
Представник зазначає, що 22 грудня 2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України було прийнято наказ №309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно цього Переліку останнім днем припинення можливості бойових дій на території Київської області є 01 квітня 2022 року. Натомість спірний період, за який позивач заявляє вимоги про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 тис. грн, охоплює час з 28.06.2022 по 10.08.2022. 
Таким чином, на думку відповідача, сама лише обставина проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка виконувала завдання із захисту повітряного простору держави, або перебування на території, що відносилась до району ведення воєнних (бойових) дій, не є самостійною та достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень.
Представником позивача до суду апеляційної інстанції на виконання вимог ухвали не надано доказів.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 №139 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 20.06.2022 року №776 позивач прийняв і приступив до виконання службових обов`язків на посаду старшого техніка обслуги обслуговування радіоелектронного обладнання інженерно-авіаційної служби 2 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 4613043 з 01.07.2022 року.
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2023 підтверджено, що лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 з 28.06.2022 по теперішній час.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2023 №130 грошове забезпечення позивачу виплачується в поточному місяці за минулий.
Так, у довідці вказано, що позивачу нараховано та виплачено: за липень 2022 року: грошове забезпечення - 1629,20 грн; винагорода - 3000,00 грн; за серпень 2022 року: грошове забезпечення - 17226,85 грн; винагорода - 30000,00 грн; за вересень 2022 року: грошове забезпечення - 17226,85 грн; винагорода - 30000,00 грн.
Вважаючи застосовними до позивача положень постанови №168 в частині збільшеної додаткової винагороди до 100000,00 грн у період з 28.06.2022 по 10.08.2022, останній звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що для належного обґрунтування наявності права на отримання передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн на місяць, військовослужбовець повинен не лише послатися на сам факт своєї участі у бойових діях та заходах, але й навести конкретні обставини такої участі, включаючи опис, обставини та умови виконуваних завдань.
У спірному випадку позивач фактично вважає достатньою підставою для виплати йому додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн факт введення воєнного стану та перебування його на військовій службі за контрактом у військовій частині, яка територіально знаходиться на території Київської області.
Суд наголосив на тому, що лише перебування позивача в районі ведення бойових дій та не виконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини, яка веде бойові дії, не є підставою для врахування періоду його перебування у військовій частині НОМЕР_1 в якості підстави для виплати підвищеної винагороди до 100 000 грн на місяць.
Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що позивач у спірний період виконував будь-які бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним вище умовам. Позивачем не надано жодних доказів своєї безпосередньої участі в бойових діях, як і не надано відповідних бойових розпоряджень командира військової частини.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу»
Згідно приписів частини першої, другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно статті 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан.
Крім того, Президент України Указом від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України та відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановив оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
Кабінет Міністрів України на виконання означених указів Президента України ухвалив Постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згодом цей пункт Постанови № 168 був змінений згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793.
Зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 (яка, згідно з пунктом 2, набирає чинності з дня її опублікування [19.07.2022] та застосовується з 24.02.2022) у пункті 1 Постанови № 168: "…1) в абзаці першому слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінити словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";
2) доповнити пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту: "Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.";
2. Абзац шостий пункту 2 після слів "під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану" замінити словами "у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.".
3. Доповнити постанову пунктом 2-1 такого змісту: " 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.".
Згідно з наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 №98, (який, як у ньому зазначено, застосовується з 24.02.2022) внесені зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 (справа №520/690/23) зауважив, що текстуальний виклад пункту 1 Постанови №168 (щодо умов для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у [збільшеному] розмірі до 100000,00 грн) має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав.
Для врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав, зокрема, Окреме доручення від 25.03.2022 № 248/1298, Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 (доведено до відома кожної окремої військової частини (установи) телеграмами).
Згідно з пунктом 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 (яке діяло до 01.06.2022) під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Згідно з пунктом 2 Окремого доручення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:
100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);
30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).
За пунктом 3 Окремого доручення від 25.03.2022 № 248/1298 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Згідно з пунктом 4 Окремого доручення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.
Пунктом 5 Окремого доручення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 передбачено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Згідно з пунктом 1 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 14 (яке, згідно з пунктом 14, має застосовуватися з 01.06.2022 (крім абзацу третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 7 та підпункту 9.11 пункту 9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовуються з 24.02.2022) під терміном "безпосередня участь Військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; .
У пункті 3 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 14 зазначено: "Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку № 4 до цього доручення".
Системний аналіз означених правових норм дає підстави для висновку про наявність підстав для виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у випадку наявності документального підтвердження. При цьому, документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою відповідачем на користь ОСОБА_1 , який перебував у складі військової частини НОМЕР_1 збільшеної додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн за періоди з 28.06.2022 по 10.08.2022.
Так, апелянт стверджує, що приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, проте, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження даних обставин.
З матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що відповідно до своїх функціональних обов`язків, які визначені у Положенні про 2 авіаційну ескадрилью НОМЕР_2 бригади тактичної авіації, затвердженого наказом командира НОМЕР_2 бригади тактичної авіації від 25.03.2021 № 94, старший технік обслуги у мирний та у воєнний час відповідає за постійну справність і бойову готовність закріплених за обслугою повітряного судна, спец автомобілів, систем і обладнання; справність, збереження і правильну експлуатацію закріплених за обслугою засобів технічного обслуговуються авіаційної техніки, повноту і якість робіт, що виконуються на авіаційній техніці (а.с.37).
При цьому, з довідки №410 від 18.09.2023 вбачається, що в період з 28.06.2022 по 10.08.2022, позивач перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 і у відрядження, для виконання службових обов`язків, в зону проведення бойових дій, не відбував (а.с.38).
Крім того, за спірний період щодо позивача відсутні бойові розпорядження, бойові накази, журнали бойових дій тощо.
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції проігнорував доводи позивача, підтверджені посиланнями на накази Головнокомандувача ЗСУ (зокрема, №157 від 02.06.2022, №184 від 01.07.2022, №237 від 01.09.2022), згідно з якими Київська область входила до районів ведення бойових дій до 10 серпня 2022 року, оскільки саме ці акти військового командування, на думку апелянта, є визначальними для встановлення статусу території у спірний період, колегія суддів зазначає таке.
Не є підставою для включення військовослужбовця в наказ на виплату додаткової винагороди: перебування військовослужбовця в районні ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини, яка веде бойові дії; перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій, якого включено до складу груп по охороні та обороні військових об`єктів (крім випадків виконання бойових завдань із відбиття збройного нападу па об`єкти, що охороняються (згідно з даними журналу бойових дій); перебування військовослужбовців на військових об`єктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противником.
Пунктом 1 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/20 від 23.06.2022 визначено вичерпний перелік завдань, при виконанні яких військовослужбовці вважаються такими, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, серед яких зокрема визначено:
- під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно;
- у районах ведення воєнних дій з виявлення повітряних цілей противника;
- із здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
- у районах ведення воєнних дій з ураження противника у складі підрозділу ракетних військ і артилерії;
- на території противника;
- з вогневого ураження повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
- у районах ведення воєнних дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;
- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняється, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Тобто, визначені у пункті 1 Окремого доручення завдання, при виконанні яких військовослужбовці вважаються такими, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивач не виконував.
Колегія суддів враховує доводи представника відповідача про те, що військова частина НОМЕР_1 згідно функціонального призначення та специфіки завдань, які вона виконує, не веде бойові дії, відповідно особовий склад військової частини НОМЕР_1 не приймає безпосередньої участі у бойових (воєнних) діях. З початку повномасштабного вторгнення військова частина НОМЕР_1 активно захищала повітряний простір Київщини. Військова частина НОМЕР_1 не входить до складу військових частин, яка веде воєнні дії у складі діючих Угрупувань військ Сил оборони держави, що знаходиться у нього в оперативному підпорядкуванні та не була на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань, а виконує, зокрема, бойові завдання в районі ведення бойових дій, з вогневого ураження повітряних цілей.
Таким чином, наявними матеріалами справи та витребуваними судом документами не підтверджено, що у спірний період позивач брав безпосередню участь саме у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, залучався безпосередньо до виконання бойових (спеціальних) завдань, наслідком чого є відсутність підстав для включення таких періодів в накази командира військової частини про призначення та виплату підвищеної додаткової допомоги.
Позовна заява та апеляційна скарга ОСОБА_1 містить лише загальні твердження про наявність у позивача права на спірні виплати через перебування позивача в районі ведення бойових дій, проте будь-яких документів та доказів на право виплати в підвищеному розмірі 100000,00 гривень, позивачем не надано до суду.
Суд також враховує, що 22 грудня 2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України було прийнято наказ №309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно цього Переліку останнім днем припинення можливості бойових дій на території Київської області є 01 квітня 2022 року.
З огляду на викладені обставини, з врахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог і відсутності підстав для їх задоволення, оскільки вимоги позивача не знайшли свого підтвердження і під час апеляційного розгляду даної справи з врахуванням отриманих від відповідача пояснень на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2026.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі №320/17758/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан 

О.В.Карпушова