СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/2860/18 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Россолов В.В.,

за участю секретаря судового засідання Пархоменко О.В.,
за участю представників:
від позивача – адвокат Жегулін Ю.М., на підставі довіреності (поза межами приміщення суду) 
від відповідачів:
ФО ОСОБА_1 - адвокат Котляр А.О., на підставі ордера (поза межами приміщення суду),
ФО ОСОБА_2 - адвокат Котляр А.О., на підставі ордера (поза межами приміщення суду),
ФО ОСОБА_3 - адвокат Феленко С.О., на підставі ордера (поза межами приміщення суду),
ФО ОСОБА_4 – адвокатка Подлєснова Л.П., на підставі ордера (в залі суду),
ФО ОСОБА_5 – адвокатка Подлєснова Л.П., на підставі ордера (в залі суду),
третьої особи:
НБУ - в порядку самопредставництва Донченко О.Г., виписка з ЄДР, наказ, посадова інструкція, Положення (поза межами приміщення суду),
інші учасники справи в судове засідання не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, місто Київ, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", місто Харків, (вх.№2114Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 у справі №922/2860/18 (повне рішення складено 20.08.2024 суддею Калініченко Н.В.)
за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, місто Київ, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", місто Харків, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 
1) Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота", м. Харків, 2) Національний банк України, м. Київ,
до відповідачів:
ФО ОСОБА_6 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_1 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_7 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_2 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_8 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_3 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_9 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_4 , м. Харків, 
ФО ОСОБА_5 , м. Харків, 
про стягнення коштів в розмірі 618 682 051, 50грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" (надалі - Банк), звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про стягнення солідарно з відповідачів заподіяної АТ "Банк Золоті Ворота" та його кредиторам шкоди у розмірі про стягнення заборгованості в розмірі 563 237 952, 96грн
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що під час здійснення процедури ліквідації Банку встановлено недостатність його майна, тобто, вимоги кредиторів цього Банку, в т.ч. і самого позивача, залишились незадоволеними на загальну суму 563 237 952, 96грн. У період з 2007 року по 2014 рік між Банком та контрагентами були укладені 17 правочинів, внаслідок яких Банк втратив високоліквідні активи і набув неліквідні активи. Кредитні договори укладалися без забезпечення або неналежного забезпечення. Рішення про укладення цих правочинів приймалося пов`язаними особами (керівниками Банку, керівниками та членами кредитного комітету): 1. ОСОБА_10 , 2. ОСОБА_3 , 3. ОСОБА_8 , 4. ОСОБА_6 , 5. ОСОБА_2 , 6. ОСОБА_1 , 7. ОСОБА_9 , 8. ОСОБА_7 . Розмір шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідачів, що підлягає солідарному стягненню з останніх, становить 618 682 051, 50грн як різниця між загальною сумою акцептованих вимог кредиторів та оціночної (ринкової) вартості ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота".
Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.10.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021, у справі №922/2860/18 у задоволенні позову відмовлено.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про недоведеність позивачем розміру спричиненої шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та шкоди, на яку посилається позивач, а до закінчення ліквідаційної процедури відсутні правові підстави стверджувати про шкоду завдану Банку. Позивачем не надано доказів вини та наявності підстав для солідарного стягнення шкоди з усіх відповідачів, визнаних у позові. Також позивачем не доведено належними доказами, яке саме становище відповідачі займали у АТ "Банк Золоті Ворота" у сукупності з повноваженнями, якими вони були наділені та яку відповідальність в силу закону несли за свої дії, що унеможливлює встановлення факту вини кожного з відповідачів, як і не надано доказів притягнення вказаних осіб до відповідальності за спричинені збитки та настання наслідків у вигляді неплатоспроможності банку або доказів застосування до відповідачів будь-яких заходів впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, їх вина (які саме посадові обов`язки порушені та обсяг) у настанні неплатоспроможності Банку не встановлена і не доведена. Згідно з наданими до матеріалів справи документами неможливо підтвердити факт того, що у період з 2009 року по червень 2014 року всі визначені відповідачі були пов`язаними особами, а також не доведено, який саме обсяг відповідальності було покладено на кожного із визначених позивачем осіб.
Постановою Верховного Суду від 25 липня 2022 року скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 у справі № 922/2860/18. Справу №922/2860/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи судові акти попередніх інстанцій із направленням справи на новий розгляд, Верховний Суд дійшов таких висновків:
- суди першої та апеляційної інстанцій, покладаючи обов`язок доведення вини на позивача, не врахували відповідних норм матеріального права та не звернули уваги на зміст зобов`язань відповідачів у спірних правовідносинах;
- судами попередніх інстанцій не були оцінені надані сторонами докази і не були встановлені факти, що входять до предмета доказування, у такій категорії справ, зокрема: 1) яким органом Банку ухвалювалося рішення щодо вчинення кожного сумнівного правочину; 2) які особи входили до складу такого органу на момент ухвалення рішення та протягом усього періоду 2009 - 2013 років; 3) чи були такі особи пов`язаними з Банком особами, керівниками Банку, посадовими особами Банку на момент ухвалення рішення;
- суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки діям відповідачів на предмет дотримання вимог чинного законодавства та їх фідуціарних обов`язків;
- суди попередніх інстанцій у цій справі, стверджуючи про відсутність заданої шкоди, не дослідили доказів, наданих сторонами, і не встановили обставин, які мають істотне значення і входять до предмета доказування: 1) які суми були сплачені Банком контрагентам за сумнівними правочинами; 2) які суми були отримані Банком від контрагентів як виконання за договорами (погашення кредитів, виплата відсотків, інші виплати); 3) якою була балансова вартість активів, отриманих внаслідок сумнівних правочинів, на дату початку виведення Банку з ринку; якою була вартість цих активів, визначена незалежним оцінювачем; 4) які суми були фактично отримані Банком і включені до складу ліквідаційної маси внаслідок примусового виконання ухвалених судами рішень про стягнення коштів за сумнівними правочинами; 5) які суми були отримані Банком, у результаті продажу в ліквідаційній процедурі активів (прав вимоги), які були набуті Банком унаслідок укладення сумнівних правочинів; 6) який розмір збитків від кожного з сумнівних правочинів; 7) який розмір недостатності майна Банку для розрахунків з кредиторами.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.08.2022 прийнято справу №922/2860/18 до провадження.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2022 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, подану в порядку статті 46 ГПК України (вх.№10937 від 30 вересня 2022 року) разом з додатковими поясненнями (вх.№10938 від 30 вересня 2022 року), відповідно до яких позивач збільшив позовні вимоги до 618 682 051, 50грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.05.2023 у даній справі залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 до участі у справі №922/2860/18 як правонаступників першого відповідача – померлого ОСОБА_10 .
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2023 у даній справі залучено ОСОБА_4 до участі у справі №922/2860/18 як правонаступника померлого ОСОБА_11 .
Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 у справі №922/2860/18 у задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", відмовлено.
Враховуючи вказівки Верховного Суду, що містяться у постанові від 25.07.2022, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, здійснюючи аналіз правочинів та фінансових операцій за ними, з огляду на предмет доказування у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що:
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄМЄТРА ЛТД", то момент укладання договору на кредитну лінію (невідновлювальну) №272 від 07.12.2009 спеціальне законодавство не передбачало відшкодування керівниками банку шкоди, завданої діями чи бездіяльністю таких осіб. Також відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які утрималися від голосування на засіданні Правління Банку. Не враховуючи цього, сума заборгованості за цим кредитом покладається на осіб, які взагалі не брали участь ані в засіданні кредитного комітету, ані в засіданні Правління Банку ( ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 ). І, навпаки, хоча ОСОБА_12 і брав участь у засіданні Правління Банку і голосував "За", однак, позивач не визначив цю особу в якості відповідача у цій справі. Означене вказує на те, що заборгованість за цим кредитним договором покладається на осіб, які не брали участі у засіданнях органів Банку, однак навпаки не покладається на особу, яка голосувала на засіданні Правління Банку "За" прийняття рішення про надання кредиту. Також, позивачем не надано доказів того, що кредит наданий пов`язаній особі та про те, що договір був визнаний судом недійним. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "САЙФ-ЛО", то позивачем не доведено факт укладання договору без належного забезпечення, оскільки після укладання договору на кредитну лінію (невідновлювальну) №80 від 27.04.2011 Банку передано в якості забезпечення декілька майнових прав, що перевищують суму кредиту, отже, не можна прийти до висновку, що кредит видано без належного забезпечення. Однак, судом встановлено, що Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, договір підписаний з боку ОСОБА_6 . Окрім цього, відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які утрималися від голосування на засіданні Правління Банку, однак на них позивачем покладається сума заборгованості за цим кредитом. Також, позивачем не надано доказів того, що кредит наданий пов`язаній особі та про те, що договір був визнаний судом недійним. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР", то ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 діяли не в інтересах Банку коли приймали рішення про збільшення кредитного ліміту із майже вдвічі меншим забезпеченням виконання зобов`язань. Однак, встановити точний розмір збитків від таких дій не вбачається за можливе, адже позивачем не надано доказів про рух коштів за цим договором. Крім того, в матеріалах справи містяться 3 різні суми заборгованості за цим Договором. Також, відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які утрималися від голосування на засіданні Правління Банку. Не враховуючи цього, відповідальність покладається на осіб, які взагалі не брали участь ані в засіданні кредитного комітету, ані в засіданні Правління Банку ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ). Означене вказує на те, що заборгованість за цим кредитним договором покладається на осіб, які не брали участі у засіданнях органів Банку. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "СКІФ-2011", то позивачем не доведено факт укладання договору без належного забезпечення. Однак, судом встановлено, що Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний ОСОБА_6 . Крім того, не можна встановити точний розмір збитків, адже позивачем не надано руху коштів по цьому кредитному договору, а в матеріалах справи містяться 3 різні показники заборгованості за цим кредитним договором. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОЕНЕРГІЯ 7", то на момент укладання договору на кредитну лінію (невідновлювальну) №198 від 21.10.2010 спеціальне законодавство взагалі не передбачало відшкодування керівниками банку шкоди, завданої діями чи бездіяльністю таких осіб. Також, відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , які утрималися від голосування на засіданні Правління Банку. Не враховуючи цього, суд констатує про те, що сума заборгованості за цим кредитом покладається на осіб, які взагалі не брали участь ані в засіданні кредитного комітету, ані в засіданні Правління Банку ( ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 ). Означене вказує на те, що заборгованість за цим кредитним договором покладається на осіб, які не брали участі у засіданнях органів Банку. Також, позивачем не надано доказів того, що кредит наданий пов`язаній особі та про те, що договір був визнаний судом недійним. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ ЛТД", то на момент укладання договору на кредитну лінію (невідновлювальну) №56/07U від 14.11.2007 спеціальне законодавство взагалі не передбачало відшкодування пов`язаними особами банку шкоди, завданої діями чи бездіяльністю таких осіб. Також відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається лише на ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , хоча й інші особі голосували "За" видачу кредиту. Не враховуючи цього, суд констатує про те, що сума заборгованості за цим кредитом покладається на осіб, які взагалі не брали участь в засіданні кредитного комітету, а саме на: ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Означене вказує на те, що заборгованість за цим кредитним договором покладається на осіб, які не брали участі у засіданнях органів Банку. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ЭКСПРЕСС", то позивачем не доведено факт укладання договору без належного забезпечення. Однак, судом встановлено, що Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний ОСОБА_6 . Крім того, не можна встановити точний розмір збитків, адже позивачем не надано руху коштів по цьому кредитному договору, а в матеріалах справи містяться 3 різні показники заборгованості за цим кредитним договором. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕСЦЕНТР ТЕХНОЛОДЖИ 2", то договір застави майнових прав №61/5 від 30.04.2014 укладений не в інтересах Банку, адже розмір забезпечення набагато менший за виданий кредитний ліміт. Однак, встановити точний розмір збитків від таких дій не вбачається за можливе, адже позивачем не надано доказів про рух коштів за цим договором. Крім того, в матеріалах справи містяться 3 різні суми заборгованості за цим Договором. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАЛОР", то на момент укладання договору на кредитну лінію (невідновлювальну) №118 від 22.06.2012 спеціальне законодавство взагалі не передбачало відшкодування керівниками банку шкоди, завданої діями чи бездіяльністю таких осіб. Також відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_9 , яка утрималася від голосування на засіданні Правління Банку. Не враховуючи цього, суд констатує про те, що сума заборгованості за цим кредитом покладається на особу, яка взагалі не брала участі ані в засіданні кредитного комітету, ані в засіданні Правління Банку ( ОСОБА_13 ). Означене вказує на те, що заборгованість за цим кредитним договором покладається на осіб, які не брали участі у засіданнях органів Банку або утрималися від голосування "За" надання кредиту. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАСИЛИСК", то Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "Газові мережі". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний ОСОБА_3 . Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР" (договір №82 від 28.04.2011), то Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "Газові мережі". Також договір укладено з некредитоспроможним позичальником. При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР" (договір №184 від 10.10.2011), то Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "Газові мережі". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний ОСОБА_3 . Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "НТЦ ЛІЗИНГСТАНДАРТ", то 28.04.2011 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "НТЦ ЛІЗИНГСТАНДАРТ" укладено іпотечний договір №11-063 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 62 від 01.04.2011. Іпотечне майно з оціночною вартістю 10 000 000, 00грн продано за 2 417 400, 00грн, що явно суперечить інтересам Банку. При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. Крім того, не можна встановити точний розмір збитків, адже позивачем не надано руху коштів по цьому кредитному договору, а в матеріалах справи містяться 2 різні показники заборгованості за цим кредитним договором. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "КСН "ТРІАНОН" (договір № 81 від 28.04.2011), то Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "Газові мережі". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний з боку ОСОБА_6 . Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "КСН "ТРІАНОН" (договір № 253 від 24.11.2011), то Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "Газові мережі". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний з боку Д.В. Комарковим. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", то Банком неналежним чином проведено оцінку заставного майна - цінних паперів ПАТ "Газові мережі". При цьому, суд позбавлений можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано до матеріалів справи. В свою чергу, суд констатує про те, що договір підписаний Д.В. Комарковим. Тобто, позивачем в цій частині не обґрунтовано підстав для покладання на відповідачів у справі обов`язку із відшкодування шкоди за спірним правочином;
- відносно позичальника Банку – Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ", то до суду не надано ані договору про видачу кредиту, ані іпотечного договору. Так само, не надано рішення кредитного комітету та правління Банку про затвердження рішення про виведення з іпотеки майна. Тобто, суд позбавлений можливості дослідити викладені позивачем обставини через відсутність відповідних документів;
- у період з 07.11.2007 (дата прийняття першого рішення кредитним комітетом про укладання договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ ЛТД") по 03.04.2014 (дата укладання останнього договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "СКІФ-2011") Закон України "Про банки і банківську діяльність" мав 3 редакції статті 58 вказаного Закону;
- в період з 20.06.2007 по 24.11.2009 Закон України "Про банки та банківську діяльність" взагалі не передбачав відповідальності керівників Банку чи інших осіб за доведення Банку до неплатоспроможності чи здійснення ризикованої політики, що завдала шкоди Банку. В цей період укладено 1 договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ ЛТД";
- в період з 24.11.2009 по 21.09.2012 діяла редакція Закону України "Про банки та банківську діяльність", яка передбачала, що власники істотної участі зобов`язані вживати заходів для запобігання настання неплатоспроможності і вони ж відповідають за фіктивне банкрутство, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності банку. Натомість, предметом позову у справі не є жодна із перелічених дій, що відповідно виключає можливість притягнення власників істотної участі до відповідальності в межах цього провадження за завдання шкоди Банку. В цей період прийнято 4 спірних рішення, а саме щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄМЄТРА ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОЕНЕРГІЯ 7", Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАЛОР";
- у період з 21.09.2012 і на момент укладання останнього спірного договору (03.04.2014) діяла інша редакція статті 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність", яка передбачала, що власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Означена редакція Закону передбачала покладання на власників істотної участі та керівників Банку відповідальності за зобов`язаннями Банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних. Позивач посилався на те, що акціонери Банку укладали із Банком правочини із забезпечення виконання зобов`язання, вважаючи це узгодженими із позичальником діями. Натомість, позивачем не надано інформацію чи були такі особи власниками істотної участі і якщо так, то чи це впливало на визнання Банку неплатоспроможним, з огляду на те, що такі правочини із забезпечення виконання зобов`язання в майбутньому розривалися до повного виконання зобов`язання позичальником. Таким чином, 4 із 17 спірних договорів укладені за редакції Закону України "Про банки і банківську діяльність", за якою не передбачалося відповідальності керівників Банку за зобов`язаннями Банку в разі віднесення останнього з їх вини до категорії неплатоспроможних;
- за спірний період 2007-2014 роки мало місце 2 (два) Закони стосовно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: 1) Закон України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" № 2740-II від 20.09.2001, який діяв в межах спірного періоду з 2007 року по 21.09.2012; 2) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23.02.2012, який діяв в межах спірного періоду з 21.09.2012 року і до сьогоднішнього дня;
- отже, 4 із 17 спірних рішень прийняті в той період, коли діяв Закон України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" №2740-II від 20.09.2001, а саме, в межах договорів з: Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЄМЄТРА ЛТД", Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОЕНЕРГІЯ 7", Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ ЛТД", Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАЛОР". Означений Закон в період з 2007 року по 21.09.2012 взагалі не передбачав відповідальність посадових осіб банку чи його учасників (власників істотної участі) за шкоду, заподіяну Банку;
- механізм звернення до власників істотної участі, контролерів та керівників банку із вимогою про виплату збитків передбачено лише у Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012, під дію якого підпадають лише 4 із 17 спірних договорів, а саме з: Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР", Товариством з обмеженою відповідальністю "СКІФ-2011", Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОЕНЕРГІЯ 7", Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ЭКСПРЕСС";
- за спірний період 4 з 17 договорів укладені під час дії редакції Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" №2740-II від 20.09.2001 та Закону України "Про банки і банківську діяльність", які не передбачали відповідальності посадових осіб банку чи його учасників (власників істотної участі) за шкоду, заподіяну Банку;
- відносно інших 13 договорів позивачем вибірково визначено склад відповідачів у справі, хоча за Законом України “Про банки і банківську діяльність”, чинним на момент ухвалення окремих рішень, мали бути досліджені питання винності власників істотної участі. При цьому, сам позивач посилається на той факт, що акціонери Банку надавали забезпечення виконання зобов`язань за певними кредитами, але згодом такі угоди розірвано. Також, іпотечне майно реалізовано на користь акціонерів Банку. В цій частині, позивачем взагалі не ставиться питання відносно відповідальності цих осіб;
- водночас, наведене вказує на необґрунтоване стягнення всієї суми недостатності майна Банку із відповідачів у справі та, навпаки, упущення вирішення питання відповідальності осіб, які згідно із законодавством можуть нести таку відповідальність у спірний період, однак не визначені відповідачами у справі;
- за таких обставин, суд дійшов висновку, що неправильне визначення суб`єктного кола відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог;
- за відсутності доказів та відомостей щодо заходів виконання судових рішень, які набрали законної сили, суд не може констатувати про те, що розмір недостатності майна визначений вірно. Тим паче, відповідачі у справі звертають на це увагу в обґрунтування своєї позиції. Таким чином, враховуючи відсутність доказів примусового виконання рішення судів за кожним позичальником, суд констатує про те, що позивачем неналежним чином обґрунтовано розмір однієї із складових визначення недостатності майна, а саме вартість ліквідаційної маси;
- позивачем не надано жодних доказів того, що саме прийняття спірних рішень щодо укладання спірних кредитних договорів або отримання за ними неліквідних забезпечень призвело до завдання шкоди Банку. Суд не вбачає прямого зв`язку між протиправною поведінкою і збитками;
- судом не встановлено наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідачів. У зв`язку із цим, суд констатує про те, що вина відповідачів полягає лише у прийнятті спірних рішень без врахування всіх обставин, що були по конкретному позичальнику або забезпеченню, що надавалося. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відсутня наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, що є обов`язковим для відшкодування шкоди її заподіювачами;
- направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції у цій справі визначив, що предметом доказування у цій справі, зокрема, є (пункт 122 постанови): 1) факт виконання Банком сумнівного правочину (перерахування/отримання коштів, передання/отримання майна чи майнових прав); 2) збитки Банку від конкретного правочину (балансова вартість активу на дату початку виведення Банку з ринку, розмір грошових коштів, фактично стягнутих за рішенням суду та включених до ліквідаційної маси, оціночна вартість активу, визначена незалежним оцінювачем у процедурі ліквідації, вартість продажу такого активу в процесі ліквідації Банку) та їх причини. Водночас, для встановлення цих обставин, позивачем не надано до суду відповідних документів щодо фінансової частини спірних взаємовідносин. Тобто, суд позбавлений можливості встановити означені обставини, адже позивачем не надано відповідних доказів. У зв`язку із цим, суд констатує про те, що позивачем не обґрунтовано свою позицію щодо стягнення збитків, адже за кожним із спірних правочинів не надано суду руху грошових коштів. Означене є самостійною підставою для відмови у позові;
- враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, дослідження питання строків позовної давності є неактуальним.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним:
- керівниками Банку було здійснено ризикову діяльність, а саме, кредитування пов`язаної групи неплатоспроможних компаній без належного забезпечення, а також встановлення за вказаними кредитами пільгових процентних ставок за користування кредитними коштами та систематичне відтермінування строків їх повернення; тобто, видача кредитів відбувалась без реальної мети отримання Банком прибутку та повернення кредитних коштів. Висновки Фонду було підтверджено висновками Національного банку України, висловленими у Звіті про інспектування АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" від 10.07.2014 №В/05-214/8358/БТ, які залишилися без належного дослідження та надання правової оцінки судом першої інстанції. Додатково перевіркою НБУ було встановлено, що обслуговування вищевказаних кредитів відбувалось за рахунок видачі банком нових кредитних траншів позичальникам, тобто, за рахунок коштів самого Банку. Очевидно, що керівництво Банку таким чином намагалось приховати факт виведення з Банку коштів та штучно покращити фінансові показники для введення в оману регулятора;
- саме дії відповідачів з ризикового кредитування, описаних в позовній заяві, стали причиною неплатоспроможності Банку та недостатності його майна для проведення розрахунків з кредиторами. Розмір заподіяних сукупними діями відповідачів збитків перевищує півмільярда гривень і до цього часу є єдиним поясненням причин неплатоспроможності АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та недостатності його майна для проведення розрахунків з його кредиторами;
- у своїй сукупності всі рішення, на підставі яких Банком здійснювалось кредитування, дозволяють зробити висновок не тільки про економічну недоцільність видачі вказаних кредитів та всіх наступних рішень про збільшення кредитних лімітів, встановлення додаткових траншів, відтермінування строків виконання позичальниками своїх зобов`язань перед Банком, а і про те, що всі відповідачі приймали численні рішення щодо кредитування описаних компаній, несуть солідарну відповідальність за наслідки цього кредитування. Навіть той факт, що окремі відповідачі при прийнятті окремих рішень утримувались при голосуванні, так само свідчить про неналежне виконання останніми своїх фідуціарних обов`язків: вказані особи, як керівники Банку, були обізнані із тим фактом, що Банку заподіюються збитки в особливо великому розмірі, проте, не повідомили про це ні регулятору, ні до правоохоронних органів;
- судом першої інстанції було упущено обставину, що керівні органи Банку, приймаючи численні рішення про видачу кредитів, збільшення кредитних лімітів та встановлення пов`язаним позичальникам нових кредитних траншів майже ніколи не вирішували питання про прийняття застави за цими кредитами;
- прийняття відповідачами рішень про видачу кредитних коштів без належного вирішення питання щодо забезпечення було грубим порушенням принципу забезпеченості кредитування (стаття 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), наражало Банк на нічим не виправданий кредитний ризик та, зрештою, мало своїм наслідком відсутність адекватного забезпечення за описаними в позові кредитами, а висновок суду про неможливість встановити персональний осіб, відповідальних за відсутність належного забезпечення за описаними в позові кредитами є безпідставним;
- суд першої інстанції не досліджував матеріали інвентаризації та оцінки майна Банку, не перевіряв складений Уповноваженою особою Фонду скоригований початковий баланс банку для того, щоб робити будь-які висновки про правильність чи неправильність сформованої ліквідаційної маси Банку. Докази існування будь-яких активів Банку, які не було включено до його ліквідаційної маси, в матеріалах справи відсутні та судом не досліджувались.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 у справі №922/2860/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" заподіяну АТ "Банк Золоті Ворота" та його кредиторам шкоду у розмірі 618 682 051, 50грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226,66 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України 68 522, 22грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 82 226, 66грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постановою Верховного Суду від 27.01.2026 відмовлено в задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про передачу справи №922/2860/18 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Відмовлено у задоволенні клопотань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про передачу справи №922/2860/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Відмовлено у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання зловживання процесуальними правами з боку ОСОБА_4 та її представника - адвоката Горшкової Галини Іванівни. Касаційну скаргу ОСОБА_4 , поданою в своїх інтересах та в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , та касаційну скаргу ОСОБА_2 , до якої приєднався ОСОБА_3 , задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 у справі №922/2860/18 скасовано. Справу №922/2860/18 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Верховний Суд у постанові від 27.01.2026 дійшов таких висновків:
- судом апеляційної інстанції не було виконано вказівок Верховного Суду, наведених у постанові від 25.07.2022 у справі №922/2860/18. Так, зокрема, судом апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, не були встановлені факти, що входять до предмета доказування, у такій категорії справ, зокрема: персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення сумнівних правочинів; які суми були сплачені Банком контрагентам за сумнівними правочинами; які суми були отримані Банком від контрагентів як виконання за договорами (погашення кредитів, виплата відсотків, інші виплати); якою була балансова вартість активів, отриманих внаслідок сумнівних правочинів, на дату початку виведення Банку з ринку; якою була вартість цих активів, визначена незалежним оцінювачем; які суми були фактично отримані Банком і включені до складу ліквідаційної маси внаслідок примусового виконання ухвалених судами рішень про стягнення коштів за сумнівними правочинами; які суми були отримані Банком, у результаті продажу в ліквідаційній процедурі активів (прав вимоги), які були набуті Банком унаслідок укладення сумнівних правочинів; який розмір збитків від кожного з сумнівних правочинів; який розмір недостатності майна Банку для розрахунків з кредиторами; 
- судом апеляційної інстанції не спростовано встановлених судом першої інстанції обставин та висновків щодо того, що: позивачем не надано руху коштів по деяким кредитним договорам, а тому не можна встановити точний розмір збитків; позбавлення суду можливості встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав відповідні рішення про укладання деяких договорів, адже таких рішень не надано до матеріалів справи; по деяким позичальникам до суду не надано ані договору про видачу кредиту, ані іпотечного договору, що позбавляє суд можливості дослідити викладені позивачем обставини тощо;
- суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у цій справі неможливо визначити момент виникнення спірних правовідносин конкретною датою, такі правовідносини є триваючими, розтягнутими у часі; при цьому, суд першої інстанції встановив конкретні редакції відповідних законів та конкретні рішення і конкретні договори, які укладались в певний період; 
- приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Водночас, питання щодо строку позовної давності суд апеляційної інстанції не розглянув, що є процесуальним порушенням;
- ОСОБА_4 стверджувала про те, що на момент звернення до суду з цим позовом (у жовтні 2018 року) та на момент відкриття провадження у цій справі ОСОБА_10 помер, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Водночас, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не було надано оцінки таким доказам, відповідно, не досліджувалось питання належності/неналежності відповідачів у даній справі.
17.02.2026 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026, для розгляду справи №922/2860/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2026 прийнято справу №922/2860/18 до провадження та призначено її до розгляду на "25" березня 2026 р. об 11:00 годині. Встановлено учасникам справи строк до 06.03.2026 (включно) для подання пояснень по суті апеляційного провадження з урахуванням висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 27.01.2026 у справі №922/2860/18.
03.03.2026 Національним банком України до суду подано додаткові пояснення у справі, в яких третя особа зазначає, що позивачем було додано до позовної заяви звіт про інспектування АТ "Банк Золоті Ворота", складений НБУ 10.07.2014. НБУ визначає головною проблемою Банку незадовільну якість його кредитного портфелю. Щодо померлого ОСОБА_10 вважає, що провадження у справі №922/2860/18 було відкрито задовго до оголошення померлим відповідача ОСОБА_10 . Просить за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
06.03.2026 ОСОБА_3 подано до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення у справі, в яких відповідач зазначає, що: 
- вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 618 682 051, 50грн пред`явлені до 8 відповідачів, в тому числі і ОСОБА_3 , і, як зазначає позивач, вказані відповідачі приймали участь у прийнятті рішень (чи в рамках кредитного комітету чи в рамках Правління Банку) по сумнівним 17 кредитним договорам, які були укладені протягом 2007-2014 років, поряд з цим, майже по кожному такому спірному кредитному договору приймали участь і інші особи, які не є відповідачами по даній справі, однак, позовні вимоги зі сторони Фонду не були пред`явлені до них, а всю відповідальність покладено на відповідачів, навіть в той період, коли такі особи не працювали в Банку і не обіймали ніяких посад, в тому числі і керівних;
- у період з 21.02.2011 по 06.08.2014 (дата припинення виконання обов`язків Голови Правління) він перебував на керівних посадах ПАТ "Банк Золоті Ворота", а 21.10.2014 був звільнений за скороченням чисельності працівників. При цьому, ОСОБА_3 немає жодного відношення до рішень про видачу кредитів наступним позичальникам, а саме: ТОВ "Лємєтра ЛТД", ТОВ "Автоенергія 7", ТОВ "Союз ЛТД". Позивач не надав доказів прийняття посадовими особами Спостережної ради жодних рішень, з яких прямо чи опосередковано ставились б під сумнів правомірність, законність чи економічна недоцільність рішень відповідачів або укладені банком на основі таких рішень правочини; 
- у редакції Закону України "Про банки та банківську діяльність" на момент укладення спірних договорів по наведеним в позові позичальникам не передбачалося відповідальності керівників Банку за зобов`язаннями Банку в разі віднесення останнього з їх вини до категорії неплатоспроможних, а у випадку із застосуванням статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осі” у спірний період (зокрема з 2007 по 21.09.2012), то такий закон не передбачав відповідальність посадових осіб банку чи його учасників (власників істотної участі) за шкоду, заподіяну Банку; 
- неможливо покладати відповідальність на осіб, які взагалі не брали участь у засіданнях органів Банку, що приймають рішення про надання кредиту, або утрималися від голосування, тобто, не можна покладати на всіх відповідачів у справі солідарну відповідальність за такими кредитами, адже це є неправомірним;
- у процедурі ліквідації Банку Фондом не було дотримано своїх фідуціарних обов`язків, зокрема, щодо реалізації активів Банку за значно заниженою вартістю, що призвело до непогашення вимог кредиторів, хоча активів для цього було достатньо. Позивачем не доведено суму збитків в розмірі 618 682 951, 50грн. Більше того, вказану суму збитків ані арифметично, ані логічно перевірити неможливо, оскільки матеріали справи не містять доказів виникнення такої заборгованості та підстав її формування. Крім того, зі сторони НБУ жодних заходів впливу до Банку та його посадових осіб застосовано не було, що свідчить про відсутність таких порушень;
- саме по собі укладення Банком кредитних договорів не є порушенням чинного законодавства. Відповідно позивач повинен довести, що такий кредит видано з порушенням економічних нормативів, або видача бланкових кредиторів була заборонена НБУ. Таких доказів позивач суду не надав;
- у процесі підготовки справи до судового розгляду, після внесення змін у ГПК України та Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд не привів свою позовну заяву у відповідність до приписів чинного процесуального законодавства, не звернувся в інтересах неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, як того вимагає частина 6 статті 53 ГПК України, і який в силу частини 5 цієї статті мав набути статус позивача в цій справі, а звернувся як позивач про стягнення вказаної суми майнової шкоди на свою користь. Оскільки даний позов подано неналежним позивачем, це також є самостійною підставою для відмови в його задоволенні; 
- позивач звернувся з пропуском строку позовної давності, а наведені причини пропуску строку позовної давності є неповажними. 
06.03.2026 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано додаткові пояснення у справі, в яких зазначає персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про кредитування позичальників. Також пояснює, що:
- позовні вимоги визначено на рівні недостатності майна АТ "Банк "Золоті Ворота", що за численними висновками Верховного Суду є мінімальним розміром заподіяної Банку шкоди його пов`язаними особами;
- на підтвердження сум списаних Банком у збиток від кожної окремої описаної в позові кредитної операції надано відповідну балансову довідку, що була додана до додаткових пояснень позивача від 26.09.2022, загальний розмір списаної у збиток заборгованості становив 879 695 177, 99грн; 
- щодо вартості прав вимоги за описаними в позові кредитами визначеної незалежним оцінювачем, відомості щодо результатів незалежної оцінки прав вимоги за описаними в позові кредитами наводилась Фондом в запереченнях на клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про призначення у справі судово-економічної експертизи;
- щодо сум, які були фактично отримані Банком і включені до складу ліквідаційної маси внаслідок примусового виконання ухвалених судами рішень про стягнення коштів за сумнівними правочинами, за весь час від запровадження тимчасової адміністрації на погашення описаних в позові кредитів надійшло тільки 149, 15грн по позичальнику ТОВ "Комунікаційний центр";
- навів відповідну інформацію щодо сум, які були отримані Банком у результаті продажу в ліквідаційній процедурі активів (прав вимоги), які були набуті Банком внаслідок укладення сумнівних правочинів, та щодо розміру збитків від кожного з сумнівних правочинів;
- на підтвердження остаточного розміру недостатності майна АТ "Банк "Золоті ворота" було долучено копію рішення виконавчої дирекції Фонду від 08.08.2022 №576, витяг зі Звіту про виконання ліквідаційної процедури АТ "Банк "Золоті ворота" та Перелік (реєстр) вимог кредиторів АТ "Банк "Золоті ворота", які було акцептовано уповноваженою особою Фонду та залишились незадоволеними;
- щодо встановлення конкретних редакцій відповідних законів та конкретних рішень і конкретних договорів, які укладались в певний період, впродовж всього періоду кредитування позичальників відповідальність відповідачів за збитки була визначена статтями 92, 1166 Цивільного кодексу України та статтею 63 Закону України "Про акціонерні товариства";
- на спірні правовідносини поширюється спеціальна позовна давність, а саме, Фонд має право пред`являти позови до пов`язаних осіб неплатоспроможних банків протягом всієї процедури ліквідації банку та протягом трьох років після внесення запису про припинення банку як юридичної особи. Однак, якщо суд дійде висновку про порушення строків позовної давності, просить врахувати поважність причин пропуску, з урахуванням того, що на час пред`явлення вимог до пов`язаних осіб АТ "Банк "Золоті ворота" також існувала невизначеність щодо підвідомчості цієї категорії справ;
- щодо доводів ОСОБА_4 стосовно незаконності її залучення до участі у справі як спадкоємця ОСОБА_10 , зазначає, що ОСОБА_4 не було оскаржено ухвали Господарського суду Харківської області від 09.05.2023 про залучення її до участі у справі як правонаступника відповідача ОСОБА_10 . Питання залучення до участі у справі правонаступника учасника справи не віднесене процесуальним законом до переліку порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. Відповідно, за умов відсутності апеляційного оскарження відповідного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не має повноважень виходити за межі доводів та вимог апеляційної скарги. 
06.03.2026 ОСОБА_4 подано до суду пояснення у справі, в яких відповідачка зазначає, що процесуальне правонаступництво можливе лише для особи, яка була живою на момент відкриття провадження. У матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, судом не надано оцінку цим доказам. Судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 29.12.2021, свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.2021, договору купівлі-продажу спадкового майна, свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.01.2022. Відповідачка вказує, що на час постановлення ухвали про залучення її як правонаступника вона із сином перебували в Португалії як біженці, на підтвердження чого надала суду відповідні докази.
16.03.2026 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Східного апеляційного господарського суду подано пояснення у справі, в яких відповідачки зазначають, що: 
- за спірний період з 4 з 17 договорів укладені під час дії редакції Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та Закону України "Про банки і банківську діяльність", які не передбачали відповідальності посадових осіб банку чи його учасників (власників істотної участі) за шкоду, заподіяну Банком;
- зважаючи на період укладення та виконання спірних договорів (2007-2014), що припадав частково на період їх роботи в Банку, до правовідносин, які виникли в той період не підлягає застосуванню практика Верховного Суду щодо тлумачення статті 92 Цивільного кодексу України, яка була сформована набагато пізніше, якщо така відрізняється від практики її застосування за попередні роки. Це пояснюється тим, що відповідачі не могли передбачити нові правила застосування статті 92 Цивільного кодексу України у період їх роботи в Банку в 2007-2014 роках, отже, повинні були керуватися практичним застосуванням, яке існувало на час вчинення ними діянь;
- Звіт НБУ за 2014 рік містить лише узагальнені дані та не містить конкретні відомості щодо виконання/невиконання указаних позичальниками кредитних договорів, сум сплачених і неповернутих своєчасно грошових коштів кожним із позичальників за кожним укладеним кредитним договором; не містить відомостей про персональний склад органів управління Банком на момент ухвалення рішень про укладення кредитних договорів з указаними позичальниками; не містить відомостей про факти протиправної поведінки відповідачами або відсутність в Банку ефективної системи запобігання ризикам, тим більше, не містить відомостей про те, що саме невиконання указаних кредитних договорів позичальниками відбулось з вини відповідачів і призвело до неплатоспроможності Банка; 
- у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б прямо чи опосередковано могли вказувати на протиправність дій ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
- відсутні і виписки з особових рахунків позичальників, якими б підтверджувався рух коштів за сумнівними правочинами, а тому позивачем не надані належні та допустимі докази, на підставі яких можна було встановити факт виконання Банком кожного сумнівного правочину (перерахування/отримання коштів, передання/отримання майна чи майнових прав);
- надані Фондом довідки про розмір заборгованості не можуть вважатися належними доказами заборгованості або вчинення дій з примусового виконання судових рішень, оскільки такі бухгалтерські довідки не відносяться до первинних документів, а є виключно засобом ведення бухгалтерського обліку;
- стягнення суми завданої шкоди за діяння, які не вважалися протиправними на момент їх вчинення, за відсутності доказів вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також доказів, які б підтверджували розмір шкоди за правочинами, за якими позивач пов`язував недостатність майна Банку, відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та/або ОСОБА_1 та доведенням Банку до неплатоспроможності свідчить про те, що покладення такої відповідальності є по суті втручанням у право мирного володіння майном відповідачів, яке не може вважатися таким, що здійснено відповідно до закону, як того вимагає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції;
- позивач звернувся з пропуском строку позовної давності без наведення поважних причин його поновлення. 
23.03.2026 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано клопотання, в якому Фонд просить надати дозвіл подати додаткові пояснення з окремого питання, а саме, щодо сум, які були сплачені Банком контрагентам за сумнівними правочинами, та сум, які були отримані Банком від контрагентів як виконання за договорами (погашення кредитів, виплата відсотків, інші виплати). 
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026, у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.
24.03.2026 від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Крестьянінова О.О. 
24.03.2026 від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Білоусової Я.О., судді Крестьянінова О.О. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2026 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Білоусової Я.О., судді Крестьянінова О.О., та заяви ОСОБА_3 про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Крестьянінова О.О. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2026 оголошено перерву у розгляді справи №922/2860/18 до "23" квітня 2026 р. о 12:00 год. 
14.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду від ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому заявниця просить прийняти суд апеляційної інстанції до розгляду докази, що були подані суду першої інстанції 06.05.2024. ОСОБА_4 вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв подані нею докази щодо дати смерті ОСОБА_10 , враховуючи поважність причин пропуску строку подання цих доказів.
23.04.2026 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано заяву про відвід головуючого судді Лакізи В.В. та судді Крестьянінова О.О. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Лакізи В.В. та судді Крестьянінова О.О. залишено без розгляду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 заяви судді-доповідача Лакізи В.В. та судді Крестьянінова О.О. про самовідвід у справі №922/2860/18 задоволено. Справу №922/2860/18 передано для повторного автоматизованого розподілу у відповідності до статті 32 Господарського процесуального кодексу України. 
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026, для розгляду справи №922/2860/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Хачатрян В.С. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2026 призначено справу №922/2860/18 до розгляду на "19" травня 2026 р. об 11:30год. Постановлено судове засідання у справі №922/2860/18, призначене на "19" травня 2026 р. об 11:30 годині, та усі наступні засідання провести за участю представника ОСОБА_3 - адвоката Феленка Сергія Олександровича, представника Національного банку України - Донченка Олександра Григоровича, представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб – адвоката Жегуліна Юрія Миколайовича, представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Котляра Андрія Олексійовича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення з використанням власних технічних засобів заявників.
29.04.2026 Осмоловською О.Ю. подано додаткові пояснення, в яких відповідачка зазначає, що у справі міститься свідоцтво про смерть ОСОБА_10 08.08.2014 та інші документи, які мають бути досліджені апеляційним господарським судом при перегляді справи на виконання вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України. Заявниця вважає, що судом першої інстанції не застосовано положення частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 47 Цивільного кодексу України. Відтак, наявні правові підстави для скасування рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 частково та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2026, у зв`язку з відпусткою судді Хачатрян В.С., для розгляду справи №922/2860/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Россолов В.В. 
19.05.2026 ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Россолова В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Россолова В.В. 
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.05.2026 представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Національного банку України, підтримував вимоги апеляційної скарги.
Представники ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оголосили відзиви на апеляційну скаргу, просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просила скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 частково та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Розглянувши клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про надання дозволу подати додаткові пояснення з окремого питання, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Учасникам справи не потрібен дозвіл суду на подання пояснень щодо певного питання; вони самостійно реалізують належні їм права. Позивач вправі подавати додаткові пояснення як письмово, так і усно в судовому засіданні. Вказане право було реалізоване представником апелянта, який у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.05.2026 висловив правову позицію позивача у справі.
Ретельно дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи відповідачів, третьої особи - Національного банку України, викладені у відзивах на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи та правильно встановлено судом першої інстанції, постановою Правління Національного банку України №456 від 31.07.2017 Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" віднесено до категорії неплатоспроможних.
01.08.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №67 про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Банк Золоті Ворота", згідно з яким з 04.08.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота".
Відповідно до постанови Правління Національного банку України №781 від 04.12.2014 "Про відкликання банківської ліцензії" та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.12.2014 №142 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк Золоті Ворота" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк Золоті Ворота" та призначено уповноважену особу на ліквідацію АТ "Банк Золоті Ворота".
15.03.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №752 про затвердження змін до переліку (реєстру) акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" (протокол №039/18 від 15.03.2018).
Строк здійснення процедури ліквідації АТ "Банк Золоті Ворота" та повноваження уповноваженої особи неодноразово продовжувались, зокрема рішеннями виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №215 від 03.12.2015, №2642 від 10.12.2016, №5152 від 23.11.2017, №3204 від 29.11.2018 продовжено строк з 05.12.2018 до 04.12.2019 включно.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилається на те, що за результатами аналізу кредитного портфелю АТ "Банк Золоті Ворота" виявлено, що значна частина кредитів видана низці позичальників за кредитними договорами, які пов`язані між собою, як за особою майнового поручителя, так і за предметом застави (цінних паперів ліквідність яких сумнівна), а аналіз використання кредитних коштів свідчить про пов`язаність таких позичальників та функціонування в одному сегменті ринку. 
У період з 2009 року по 2014 рік між Публічним акціонерним товариством "Банк Золоті Ворота" та контрагентами були укладені кредитні договори:
- 07.12.2009 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Лємєтра ЛТД" укладено Кредитний договір №272, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 4 700 000, 00грн строком по 07.06.2010 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 11% річних для здійснення оплати по Договору цесії з Банком. 
В забезпечення виконання зобов`язань оформлялись договори застави майнових прав ОСОБА_14 (акціонер Банку), ОСОБА_10 (голова Спостережної ради) за депозитними договорами, які в наступному були розірвані.
Головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами кредитного комітету – " ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 " (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
07 грудня 2009 року, як підтверджено протоколом засідання Правління Банку, затверджено вищезазначене рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. Голови правління є ОСОБА_8 , а членами правління – ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 . Результат голосування – "За": 4 особи, "Утримались" - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
У подальшому до договору внесено 34 зміни, що оформлені договорами про внесення змін. Зокрема, договорами про внесення змін поступово збільшено розмір кредитного ліміту, а також поступово зменшено річну процентну ставку. При цьому, розмір річної процентної ставки також знижався до 1%, про що свідчить договір про зміни № 10 від 09.04.2012 року. В кінцевому випадку, відповідно до договору про зміни від 02 червня 2014 року визначено 4 (чотири) кредитні ліміти: 1) до 12 200 00,00 грн – 7, 5% річних; 2) 5 900 000, 0грн – 7, 5% річних; 3) 2 500 000, 00грн - 7,5% річних; 4) 16 500 000, 00грн - 9, 5% річних. 
- 27.04.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Сайф-Ло" було укладено Кредитний договір №80, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 20 250 000, 00грн строком по 26.05.2011 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних для здійснення оплати по Договору цесії. Кредитні кошти було надано без забезпечення. 
27 квітня 2011 року згідно із протоколом засідання кредитного комітету вирішено укласти договір з ТОВ "САЙФ-ЛО", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету зазначений ОСОБА_10 , а членами – " ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_21 " (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
Вказане рішення кредитного комітету затверджено протоколом засідання Правління №51 від 27 квітня 2011 року, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний ОСОБА_8 , а членами - ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" 4 особи, утрималися 2 особи, а саме - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
У подальшому до договору внесено 28 змін, що були оформлені договорами про зміни. Зокрема, договорами про внесення змін поступово збільшено розмір кредитного ліміту до 23 000 000, 00грн, а також поступово збільшено річну процентну ставку до 7, 5%. При цьому, за окремі періоди передбачалась сплата процентів у розмірі 24% річних, що підтверджується договором про зміни №27 від 30 вересня 2013 року.
У забезпечення виконання зобов`язань оформлялись Договори застави майнових прав за депозитними договорами фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_22 (акціонер Банку), ОСОБА_10 (голова Спостережної ради), які в наступному були розірвані. 07.05.2014 в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "Бюро кредитних історій "Кредит Сервіс" що належать ТОВ "Інноваційно-інжинірингова компанія "Будфінконсалтинг", в кількості 1 667 шт. номінальною вартістю 1 000, 00грн за 1 шт. та заставною вартістю 25 005 000, 00грн, що в 15 разів перевищувало номінальну вартість акцій. Рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеною емітента.
- 19.02.2014 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Платіжний Центр" було укладено Договір №29, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у формі овердрафта в сумі 2 000 000, 00грн строком по 18.03.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 24% річних. Кредитні кошти було надано без забезпечення. В наступному до кредитного договору неодноразово вносились зміни, з урахуванням яких Банк надає кредит у формі овердрафта в сумі 37 000 000, 00грн строком по 02.03.2015 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. 30.04.2014 в заставу було оформлено майнові права ТОВ "Фінансова компанія "Платіжний Центр" щодо повернення Банком 6 090 000, 00грн по депозитному договору, а з 16.05.2014 розмір забезпечення збільшено до 14 640 000, 00грн.
19 лютого 2014 року згідно із випискою з протоколу засідання кредитного комітету вирішено надати кредит ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР" у формі овердрафта з лімітом 2 000 000, 00грн строком на 1 місяць без забезпечення. Головою комісії вказаний ОСОБА_10 , а членами комітету " ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 " (мовою оригіналу – російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
Рішення правління Банку про затвердження вказаного рішення кредитного комітету позивачем не надано.
- 03.04.2014 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Скіф-2011" укладено Договір №50, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 42 050 000, 00грн строком по 02.04.2015 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 24% річних. В наступному встановлено процентну ставку на рівні 6, 5% річних. 23.04.2014 в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "Бюро кредитних історій "Кредит Сервіс", що належали ТОВ "Інноваційно-інжинірингова компанія "Будфінконсалтинг", в кількості 3 334шт. номінальною вартістю 1 000, 00грн за 1 шт. та заставною вартістю 50 100 000, 00грн, що в 15 разів перевищувало номінальну вартість акцій.
27 березня 2013 року, згідно із випискою з протоколу засідання кредитного комітету, вирішено надати ТОВ "СКІФ-2011" кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою цього кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами кредитного комітету: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
23.04.20214 року в заставу оформлено акції прості іменні ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС" в кількості 3334 шт номінальною вартістю 1000, 00грн за 1 шт. та заставною вартістю 50 100 000, 00грн, що в 15 разів перевищувало номінальну вартість акцій.
- 21.10.2010 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоенергія 7" було укладено Кредитний договір №198, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 17 000 000, 00грн строком по 19.10.2011 за ставкою 24% річних. В наступному до кредитного договору вносились зміни, з урахуванням яких Банк знижував розмір процентів за користування кредитом до 17% річних з 14.02.2011, до 8% річних з 01.04.2011 та 1% річних з 01.07.2011. В забезпечення виконання зобов`язань оформлявся Договір застави майнових прав Вишневського Вадима (акціонер Банку) за депозитним договором, який в наступному було розірвано.
06 жовтня 2010 року, згідно із випискою з протоколу засідання кредитного комітету, вирішено відкрити кредитну лінію (невідновлювальну) для ТОВ "АЕН 7" у розмірі 17 000 000, 00грн за ставкою 24, 00% річних, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою цього кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами кредитного комітету: " ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 " (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
06 жовтня 2010 року, як вбачається із витягу з протоколу спільного засідання Спостережної ради та Правління Банку №42/1, затверджено вищезазначене рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. На засіданні присутні від спостережної ради: президент – ОСОБА_10 , члени спостережної ради: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , а від правління присутні: в.о. голови правління – ОСОБА_8 та члени правління: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
- 14.11.2007 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз ЛТД" було укладено Договір №56/07U, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках мультивалютної відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 7 070 000, 00грн строком по 13.11.2010 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 21% річних у гривнях, та 15, 5% у доларах США. Кредит надавався на погашення кредиторської заборгованості, рефінансування боргу, та з оформленням в наступну іпотеку нерухомого майна, що вже перебувало в іпотеці АКБ "ТАС-Комерцбанк“. В забезпечення виконання зобов`язань по кредиту оформлявся договір застави майнових прав на депозит ОСОБА_25 , який в наступному було розірвано.
07 листопада 2007 року згідно із протоколом засідання кредитного комітету, вирішено надати кредит ТОВ "СОЮЗ ЛТД", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою цього кредитного комітету визначений ОСОБА_22 , а членами – " ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 , ОСОБА_6 " (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
Позивач зазначив у додаткових поясненнях, що протоколи Правління Банку по цьому кредиту у нього відсутні.
- 03.10.2013 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЕКСПРЕСС" укладено Договір №174, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 23 540 000, 00грн строком по 02.10.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. В наступному до кредитного договору внесено зміни, з урахуванням яких Банк надає кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії з максимальною сумою заборгованості за нею 28 500 000, 00грн строком по 02.10.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9, 5% річних. Кредит було надано без забезпечення і лише 31.10.2013 в забезпечення кредиту було оформлено заставу майнових прав на кошти ОСОБА_28 розміщені на депозиті в сумі 1 800 000, 00грн. 07.05.2014 договір застави майнових прав було розірвано та в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "Бюро кредитних історій "Кредит Сервіс", що належали ТОВ "Інноваційно-інжинірингова компанія "Будфінконсалтинг", в кількості 2 000 шт. номінальною вартістю 1 000, 00грн за 1 шт. та заставною вартістю 30 000 000, 00грн, що в 15 разів перевищувало номінальну вартість акцій. Рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.
02 жовтня 2013 року, згідно із протоколом засідання кредитного комітету, вирішено відкрити кредитну лінію для ТОВ ФІРМА "ЭКСПРЕСС", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами комітету: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
02 жовтня 2013 року, згідно із витягом з протоколу засідання правління Банку №105, вирішено затвердити вищезазначене рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний – ОСОБА_8 , а членами є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно. 31.10.2013 в забезпечення кредиту оформлено заставу майнових прав на кошти ОСОБА_28 , розміщені на депозиті в сумі 1 800 000, 00грн, але 07.05.2014 року договір застави майнових прав розірвано та в заставу оформлено акції компанії ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ “КРЕДИТ СЕРВІС".
- 01.04.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнесцентр Технолоджи 2" укладено Договір №61, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у формі овердрафту в сумі 2 320 000, 00грн строком по 28.04.2011 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. В наступному були внесені зміни, з урахуванням яких встановлено кредитний ліміт з максимальною сумою заборгованості 30 000 000, 00грн строком по 23.09.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9, 5% річних на поповнення оборотних коштів та сплату за договором про відступлення права вимоги. Пізніше в забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права за депозитними договорами фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_3 (заступника Голови Правління), але згодом договори застави було розірвано. 30.04.2014 в заставу було оформлено майнові права ТОВ "Килими України" щодо повернення Банком 2 247 228, 57грн по депозитному договору.
01 квітня 2011 року, згідно з випискою з протоколу кредитного комітету, вирішено надати ТОВ "БІЗНЕСЦЕНТР ТЕХНОЛОДЖИ 2" кредит, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету є ОСОБА_10 , а членами комітету є: " ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_21 " (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
01 квітня 2011 року, згідно з витягом з протоколу засідання правління Банку №38, затверджено рішення кредитного комітету про надання кредиту ТОВ "БІЗНЕСЦЕНТР ТЕХНОЛОДЖИ 2", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний ОСОБА_8 , а членами правління є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" 3 особи, утрималися – 2 особи, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Кредитні кошти були видані без забезпечення, проте в подальшому в забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права за депозитними договорами фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_3 (заступника голови правління Банку), але згодом договори застави розірвано. 30.04.2014 року в заставу оформлено майнові права ТОВ "КИЛИМИ УКРАЇНИ" на депозит у розмірі 2 247 228, 57грн.
- 22.06.2012 з Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАЛОР" укладено Договір №118, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 21 120 000, 00грн строком по 20.07.2012 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. В наступному були внесені зміни, з урахуванням яких банк надав кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 23 500 000, 00грн строком по 10.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7, 5% річних. 27.06.2012 в забезпечення виконання зобов`язань оформлено заставу товарів в обороті (курчата бройлерів), що належали ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика".
22 червня 2012 року, згідно з витягом із протоколу засідання кредитного комітету, прийнято рішення укласти кредитний договір із ТОВ "АВАЛОР", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету є ОСОБА_10 , а членами комітету є: " ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 " (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
22 червня 2012 року, згідно із витягом з протоколу засідання Правління Банку №89, вирішено затвердити рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління визначений ОСОБА_3 , а членами правління – ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" 3 особи, утрималась – ОСОБА_9 
- 26.04.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Василиск" укладено Договір №81, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 11 292 500, 00грн строком по 05.10.2012 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. В наступному було внесено зміни: кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 11 292 500, 00грн строком по 17.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 6, 5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 47 100 000, 00грн строком по 13.05.2013 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7, 5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 25 000 000, 00грн строком по 18.06.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 20, 2% річних. Лише 25.09.2013 в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "Газові Мережі", що належали ТОВ "Фондова компанія "Фінекс-Україна", в кількості 681 500 шт. номінальною вартістю 1, 00грн за 1 шт. та заставною вартістю 16 090 215, 00грн що в 23, 61 разів перевищувало номінальну вартість акцій. Рішеннями Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.
14 жовтня 2011 року, згідно із випискою з протоколу кредитного комітету, вирішено укласти кредитний договір з ТОВ "ВАСИЛИСК", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету є ОСОБА_10 , а членами комітету є: " ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_21 " (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
14 жовтня 2011 року, згідно із витягом з протоколу засідання правління Банку №130, вирішено затвердити рішення кредитного комітету про укладення договору, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний ОСОБА_8 , а членами правління – ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
- 28.04.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Акцептор" укладено Договір №82, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 14 000 000, 00грн строком по 27.04.2012 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних для оплати заборгованості перед ТОВ "КУА "Фінекс-Капітал" за договором купівлі-продажу цінних паперів. При цьому, 29.04.2011 між Банком та ТОВ "КУА "Фінекс-Капітал" було укладено договори цесії, за якими Банк відступив ТОВ "КУА "Фінекс-Капітал" права вимоги за проблемними кредитами.
- 10.10.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Комунікаційний Центр" укладено Договір №184, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 26 000 000, 00грн строком по 05.10.2012 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 8% річних. У забезпечення виконання зобов`язань оформлялись застава цінних паперів ПАТ "Газові Мережі", майнові права за договорами поставки (боржником за яким є ТОВ "Продтрейд-БСП"), які в наступному було розірвано. Також, 16.04.2013 та 10.04.2014 в забезпечення оформлялись майнові права за депозитними договорами юридичних осіб, та 28.05.2014 майнові права за депозитними договорами фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_29 (Голова наглядової ради акціонера Банку - ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика"), ОСОБА_30 (член наглядової ради акціонера Банку - ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика"), на які було звернено стягнення (на майнові права юридичних осіб - 18.06.2014, на майнові права фізичних осіб - 29.05.2014). 27.05.2014 в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "Газові Мережі", що належали ТОВ "Акцептор", в кількості 1 471 500шт. номінальною вартістю 1, 00грн за 1шт. та заставною вартістю 34 742 115, 00грн, що в 23, 61 разів перевищувало номінальну вартість акцій. Рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.
28 квітня 2011 року, згідно із випискою з протоколу засідання кредитного комітету, вирішено укласти кредитний договір з ТОВ "АКЦЕПТОР", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами комітету є ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
28 квітня 2011 року, згідно із витягом з протоколу засідання Правління №52, вирішено затвердити вищевказане рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний ОСОБА_8 , а членами правління зазначені ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
- 01.04.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "НТЦ "Лізингстандарт" укладено Кредитний договір №62, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у формі овердрафта в сумі 4 100 000, 00грн строком по 28.04.2011 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. Керівником ТОВ "НТЦ "Лізингстандарт" на час здійснення операцій з кредитування був ОСОБА_7 
01 квітня 2011 року, згідно із випискою з протоколу засідання кредитного комітету, вирішено укласти кредитний договір, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами комітету – ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_31 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
01 квітня 2011 року, згідно із витягом з протоколу засідання правління Банку №38, вирішено затвердити вищевказане рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний ОСОБА_8 , а членами правління – ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 
- 14.10.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "КСН "Тріанон" укладено Договір №188, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 9 567 000, 00грн строком по 27.04.2012. В наступному до кредитного договору внесені зміни: кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 13 730 000, 00грн строком по 17.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9, 5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 5 567 500, 00грн строком по 17.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 6, 5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 13 440 000, 00грн строком по 22.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9, 5% річних. Кредитні кошти було видано без забезпечення та за наявності висновку про неможливість кредитування. Пізніше в забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права за договором поставки (боржником за яким є ТОВ "Техносинтез Плюс"), інвестиційні сертифікати ТОВ "КУА "Фінекс-Капітал", акції ПАТ "Газові Мережі", але відповідні договори застави було розірвано.
27.05.2014 в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "Газові Мережі", що належали ТОВ "КСН "Тріанон", в кількості 77 172шт. номінальною вартістю 1, 00грн за 1 шт. та заставною вартістю 1 991 809, 32грн та акції прості іменні ПАТ "Газові Мережі", що належали ТОВ "Акцептор", в кількості 479 045шт. номінальною вартістю 1, 00грн за 1шт. та заставною вартістю 12 364 151, 45грн, що в 23, 61 разів перевищувало номінальну вартість акцій. Рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому рику зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.
28 квітня 2011 року, згідно із випискою з протоколу кредитного комітету, вирішено укласти договір з ТОВ "КСН "ТРІАНОН", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами комітету – ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
28 квітня 2011 року, згідно із витягом з протоколу засідання правління №52, вирішено затвердити рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний ОСОБА_8 , а членами правління – ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
- 24.11.2010 з Товариством з обмеженою відповідальністю "КСН "Тріанон" укладено Договір №253, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 9 012 500, 00грн строком по 23.11.2011 зі сплатою процентів за ставкою 8% річних. В забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права договорами купівлі-продажу цінних паперів, але відповідні договори застави було розірвано. Торгівлю цінними паперами, переданими в заставу в забезпечення вказаного кредитного договору, було зупинено рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку.
24 листопада 2010 року, згідно із витягом з протоколу кредитного комітету, вирішено надати ТОВ "КСН "ТРІАНОН" кредит, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами комітету – ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
24 листопада 2010 року, згідно із витягом з протоколу засідання правління Банку №115, вирішено затвердити вищевказане рішення кредитного комітету. що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний – ОСОБА_8 , а членами правління вказані ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" 3 особи, утрималися ОСОБА_9 , ОСОБА_1 
- 30.03.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро "Стандарти та якість" укладено Договір №55, у відповідності до умов якого Банк зобов`язався надати кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 400 000, 00грн строком по 29.04.2011 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1% річних. В наступному до кредитного договору неодноразово вносились зміни, з урахуванням яких Банк зобов`язався надати: кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 420 000, 00грн строком по 19.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7, 5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 25 590 000, 00грн строком по 17.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 6, 5% річних, кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 16 970 000, 00грн строком по 17.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 7, 5% річних. В забезпечення виконання зобов`язань оформлялись майнові права за договорами купівлі-продажу цінних паперів (боржниками за яким є: ТОВ "Василиск", ТОВ "Фондова компанія "Фінекс-Україна", ТОВ "Траверс.ІНК", ТОВ "Комунікаційний Центр", ТОВ КУА "Фінекс-Капітал", ТОВ "Акцептор", ЗАТ "ЗНКІФ "Бізань"), майнові права за договорами поставки (боржником за яким є: ТОВ "Продтрейд-БСП"). 25.09.2013 в заставу було оформлено акції прості іменні ПАТ "Газові Мережі", що належали ТОВ "Фондова компанія "Фінекс-Україна", в кількості 2 003 900шт. номінальною вартістю 100грн за 1шт. та заставною вартістю 47 312 079, 00грн, що в 2 361 разів перевищувало номінальну вартість акцій. Рішенням Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку зупинено торгівлю цінними паперами зазначеного емітента.
30 березня 2011 року, згідно із протоколом засідання кредитного комітету, вирішено укласти договір з ТОВ "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету вказаний Л.М. Улановський, а членами комітету є: " ОСОБА_16 , М.В. Белогуз, В.В. Дубровин" (мовою оригіналу - російська), що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
30 березня 2011 року, згідно із витягом з протоколу засідання Правління Банку №36, затверджено вищевказане рішення кредитного комітету, що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління Банку вказаний ОСОБА_8 , а членами правління ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" 3 особи та 3 особи утримались, а саме, ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
- 01.02.2012 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Харків Естейт Менеджмент" укладено договір №18 на кредитну лінію (невідновлювальну), у відповідності до якого (з урахуванням змін до нього) Банк надав кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 41 939 500, 00грн строком повернення по 26.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5% річних; кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 560 500,00 грн строком повернення по 26.12.2014 зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 9,5% річних. Кредит надано без забезпечення.
01 лютого 2012 року, згідно із протоколом засідання кредитного комітету, вирішено надати кредит ТОВ "ХАРКІВ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. Головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , а членами кредитного комітету є ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_32 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
01 лютого 2012 року згідно із протоколом засідання правління Банку №17 вирішено затвердити рішення кредитного комітету про надання кредиту ТОВ "ХАРКІВ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ", що вказує про факт ухвалення рішення органом управління Банку про вчинення правочину. В.о. голови правління вказаний – ОСОБА_8 , в членами правління є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , що вказує на персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про вчинення правочину. Результат голосування – "За" одноголосно.
Позивач зазначив, що згідно з частинами 5, 6 статті 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність" пов`язаними особами АТ "Банк Золоті Ворота", якими зокрема (але не виключно) були прийняті рішення/вчинені дії, які спричинили збитки банку та його кредиторам, були відповідачі, які займали наступні посади та мали статус пов`язаної особи банку, а саме: ОСОБА_10 – Голова Спостережної ради, Голова кредитного комітету; ОСОБА_3 – В.о. Голови Правління, член Правління, член Кредитного комітету; ОСОБА_8 – В.о. Голови Правління, член Правління, член Кредитного комітету; ОСОБА_6 – Заступник Голови Правління, член Правління, член Кредитного комітету; ОСОБА_2 – Головний бухгалтер, Член Правління; ОСОБА_1 - Член Правління; ОСОБА_9 – Член Правління; ОСОБА_7 – Член Кредитного комітету.
За наслідком позапланової перевірки Національним банком України АТ "Банк Золоті Ворота" за період з 01.10.2013 по 12.06.2014 здійсненої з 12.06.2014 по 27.06.2014 було складено Звіт про інспектування від 10.07.2014.
У Звіті про інспектування від 10.07.2014 зазначено, що:
- у зв`язку із наявністю фактів, які можуть свідчити про проведення банком ризикових операцій, що загрожують інтересам вкладників або інших кредиторів Національним банком України було проведено позапланову перевірку АТ "Банк Золоті Ворота" та зроблено висновки, що якість кредитного портфеля незадовільна; кількість кредитного ризику значна; вплив кредитного ризику на ліквідність, надходження та капітал є негативним;
- Банк використовує практику неодноразових пролонгацій кредитної заборгованості, що впливає на покращення якості кредитного портфеля та підтримки нормативів ліквідності у встановлених межах. Пролонгована заборгованість на дату інспектування складає 562 млн. грн або 54, 4% кредитного портфеля;
- за результатами інспектування негативні кредити дорівнюють 158,1 млн. грн. Банк неодноразово порушував норматив максимального розміру кредитного ризику. Забезпечення, отримане банком за кредитними операціями, є недостатнім для покриття кредитного ризику – 48, 8% прийнятої застави (товари в обороті, недержавні цінні папери, майнові права на інше майно) належать до найнижчого рівня ліквідності забезпечення. Пролонгована заборгованість станом на 12.06.2014 складає 562 970, 7тис.грн. Серед позичальників, що мають найбільшу пролонговану заборгованість ТОВ "Килими Украіни", ТОВ "Сайф-Ло", ТОВ "Комунікаційний Центр", ТОВ "Авалор", ТОВ "Бюро "Стандарти та Якість", ТОВ "Бізнес Технолоджи 2", ТОВ "Фінансова Гарантія 2006";
- серед факторів кредитного ризику, що несуть найбільшу загрозу для надходжень та капіталу Банку, Національний банк України зазначив: високий рівень негативно класифікованих активів; недоформування резервів під кредитні ризики; незадовільна диверсифікація кредитного ризику, існування концентрацій, які перевищують 25, 0% основного капіталу щодо заборгованості одного контрагента або групи пов`язаних осіб - ТОВ "Комунікаційний Центр", ТОВ "Килими України", ТОВ "Бюро "Стандарти та Якість", ТОВ "Скіф 2011", ТОВ "ФК "Платіжний Центр", ТОВ "КСН "Тріанон", ТОВ "Василиск", ТОВ "Лємєтра ЛТД", ТОВ фірма "Енергія", ТОВ "Бізнес-центр Технолоджи 2"; значні обсяги прострочених нарахованих доходів;
- наявність у Банка досить низьких відсоткових ставок за кредитами в національній валюті, а також їх зниження за окремими позичальниками до 6, 5% протягом періоду інспектування (ТОВ "СКІФ-2011", ТОВ "Комунікаційний Центр", ТОВ "Василиск", ТОВ "Бюро "Стандарти та Якість" та ін.) має негативний вплив на надходження/капітал Банку;
- серед позичальників, що мають найбільшу пролонговану заборгованість ТОВ "САЙФ-ЛО", ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "АВАЛОР", ТОВ "БЮРО СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", ТОВ "БІЗНЕСЦЕНТР ТЕКНОЛОДЖИ 2";
- інспектуванням встановлено, що клієнтами Банку протягом періоду, що перевірявся, за рахунок отримання нових траншів за кредитними договорами (збільшуючи ліміти кредитної заборгованості) здійснювалось погашення нарахованих та прострочених щомісячних відсотків/прострочених кредитів, що мало вплив на покращення показника "обслуговування боргу";
- за даними інспектування кредитна заборгованість цих клієнтів складає 197 543, 9тис.грн та при відсутності надання нових траншів кредитів обслуговування мало бути "незадовільне", а як наслідок категорія кредиту "безнадійна", зокрема: ТОВ "САЙФ-ЛО", ТОВ "КСН "ТРІАНОН", ТОВ "БЮРО СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", ТОВ ФІРМА "ЕКСПРЕС", ТОВ "АВАЛОР";
- прийняті в заставу цінні папери, що внесені до біржового реєстру (13, 7% застави) продаються/купуються в обмеженому колі контрагентів, отже у інспекторів виникли сумніви щодо можливості використання такої застави як вторинного джерела погашення кредитної заборгованості. Інспектуванням виявлені концентрації за цінними паперами, прийнятими Банком у забезпечення: - акції ПАТ "ГАЗОВІ МЕРЕЖІ" - на загальну суму 124,7 млн.грн (позичальники: ТОВ "КСН "ТРІАНОН", ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", ТОВ "ВАСИЛИСК"); - акції ПАТ "БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ "КРЕДИТ СЕРВІС" - на загальну суму 105, 0млн.грн (позичальники: ТОВ "СКІФ-2011", ТОВ "САЙФ-ЛО", ТОВ Фірма "ЕКСПРЕС"). Забезпечення, отримане Банком за кредитними операціями, в цілому є низьколіквідним, його вартість та якість є недостатніми;
- окрім іншого, Банком не було сформовано резерви під операції з кредитування ТОВ "КСН "ТРІАНОН", ТОВ "СКІФ-2011", ТОВ "ВАСИЛИСК", ТОВ "БІЗНЕСЦЕНТР ТЕКНОЛОДЖИ 2", ТОВ "ЛЄМЄТРА ЛТД", ТОВ "АВАЛОР", ТОВ "АВТОЕНЕРГІЯ 7" (сформований резерв 0, 00грн).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Верховний Суд у постанові від 27.01.2026 у справі №922/2860/18 вказав на те, що даний спір стосується наявності правових підстав для покладення на відповідачів, як пов`язаних з банком осіб, в порядку частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обов`язку з відшкодування завданої банку шкоди, за наслідками прийняття ними, як членами кредитного комітету, членів Правління необґрунтованих рішень з кредитування юридичних осіб без додержання основних принципів кредитування, у тому числі перевірки кредитоспроможності позичальників та без перевірки наявності ліквідного забезпечення таких кредитів, за результатом яких здійснено ряд завідомо збиткових активних операцій, які протирічили інтересам банку та його кредиторам, що на переконання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, призвело до завдання банку збитків.
Частинами 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.01.2026 у даній справі, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;
- вина заподіювача шкоди, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Суди, розглядаючи спори про стягнення шкоди, мають встановлювати наявність усіх елементів складу правопорушення у їх сукупності. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
При поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди, на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою. 
Водночас зі змісту частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Відповідний висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України та презумпції вини заподіювача шкоди міститься, зокрема у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №910/12930/18, від 28 жовтня 2021 року у справі №910/9851/20, від 20 жовтня 2022 року у справі №910/3782/21.
Отже, спростування вини є процесуальним обов`язком її заподіювача, тобто відповідача у правовідносинах про відшкодування шкоди.

До правовідносин, у яких бере участь Фонд як ліквідатор неплатоспроможного Банку (виявлення недостатності майна для розрахунків з кредиторами, виявлення нікчемних та сумнівних правочинів, протиправної діяльності пов`язаних з Банком осіб, збитків, звернення з вимогами до пов`язаних з Банком осіб, звернення з позовом до суду) мають застосовуватись редакції статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 58 Закону "Про банки та банківську діяльність". 
Фонд звернувся до Господарського суду Харківської області з цим позовом 17 жовтня 2018 року. 
Відповідно, стаття 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та стаття 58 Закону "Про банки і банківську діяльність" у частинах, які визначають порядок здійснення процедурних питань, мають застосовуватись у редакціях, що були чинними станом на жовтень 2018 року. 
Процедурною нормою, за якою Фонд мав реалізувати право на притягнення до відповідальності власників істотної участі або керівників банку, на дату звернення Фонду до суду, була норма частини 5 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції Закону № 1736-VIII від 15 листопада 2016 року. Згідно цієї норми, Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку, були вправі звернутися до суду з позовом до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, заявивши вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної банку. 
Згідно із абзацами 5, 6 статті 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (у редакції, що діяла станом на дату звернення позивачем з позовом), пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.
Судова колегія відхиляє доводи ОСОБА_3 про те, що після внесення змін 30.06.2021 у ГПК України та Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд не привів свою позовну заяву у відповідність до приписів чинного процесуального законодавства, не звернувся в інтересах неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, як того вимагає частина 6 статті 53 ГПК України, і який в силу частини 5 цієї статті мав набути статус позивача в цій справі, а звернувся як позивач про стягнення вказаної суми майнової шкоди на свою користь. 
Відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, що діяла станом на момент звернення позивачем з позовом), Фонд правомірно звернувся з позовом до суду; і подальша зміна положень господарського процесуального законодавства не може мати наслідком визнання Фонду неналежним позивачем. Верховним Судом у постанові від 27.01.2026 у даній справі вказано, що не стоїть питання належності позивача у спірних правовідносинах.

Водночас норми статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 58 Закону "Про банки і банківську діяльність" щодо підстав, розміру цивільно-правової відповідальності за завдану банку або його кредиторам шкоду є матеріально-правовими, а відтак щодо них застосовується принцип незворотної дії закону в часі (стаття 58 Конституції України). Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що при визначенні підстав відповідальності та кола осіб, які можуть бути притягнуті до такої відповідальності, застосуванню підлягає та норма, яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин. 
У даній справі спірні правовідносини (рішення кредитного комітету, правління та Спостереженої ради Банку) виникли у 2007-2014 роках. Відповідно стаття 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та стаття 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" у частинах, які визначають коло осіб, що можуть бути притягнуті до відповідальності, підстави та розмір відповідальності, мають застосовуватись у редакціях, що були чинними станом на 2007-2014 роки. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у період з 07.11.2007 року (дата прийняття першого рішення кредитним комітетом про укладання договору із ТОВ "СОЮЗ ЛТД") по 03.04.2014 року (дата укладання останнього договору із ТОВ "СКІФ-2011") Закон України "Про банки і банківську діяльність" мав 3 редакції статті 58. 
Відповідно до абзацу 3 статті 58 цього Закону (в редакції від 20.06.2007 та до 24.11.2009), учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. У відповідності до статті 2 цього ж Закону учасники банку - засновники банку, акціонери банку, який є відкритим акціонерним товариством, і пайовики кооперативного банку. 
В період з 20.06.2007 року по 24.11.2009 року Закон України "Про банки та банківську діяльність" взагалі не передбачав відповідальності керівників Банку чи інших осіб за доведення Банку до неплатоспроможності чи здійснення ризикованої політики, що завдала шкоди Банку. 
07.11.2007 укладено 1 договір з ТОВ "СОЮЗ ЛТД". 
Відповідно до абзаців 3-5 статті 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (у редакції від 24.11.2009 по 21.09.2012), учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності (банкрутства) банку. Власники істотної участі, керівники банку (крім керівників відокремлених структурних підрозділів банку) за фіктивне банкрутство, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності банку несуть відповідальність згідно із законами України. Відповідно до статті 2 цього Закону, істотна участь - пряме або опосередковане, самостійно або спільно з іншими особами володіння 10 і більше відсотками статутного капіталу або права голосу придбаних акцій (паїв) юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість вирішального впливу на керівництво чи діяльність юридичної особи. 
Тобто, в період з 24.11.2009 року по 21.09.2012 року діяла редакція Закону, яка передбачала, що власники істотної участі зобов`язані вживати заходів для запобігання настання неплатоспроможності і вони ж відповідають за фіктивне банкрутство, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності банку. 
Натомість, предметом позову не є жодна із перелічених дій, що відповідно виключає можливість притягнення власників істотної участі, керівників до відповідальності в межах цього провадження за завдання шкоди Банку. 
У цей період були укладені договори з ТОВ "САЙФ-ЛО", ТОВ "ЛЄМЄТРА ЛТД", ТОВ "АВТОЕНЕРГІЯ 7", ТОВ "АВАЛОР", ТОВ "БІЗНЕС ТЕХНОЛОДЖИ 2", ТОВ "ВАСИЛИСК", ТОВ "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "НТЦ "ЛІЗИНГСТАНДАРТ", ТОВ "КСН "ТРІАНОН", ТОВ "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", ТОВ "ХАРКІВ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ". 
У період з 21.09.2012 року і на момент укладання останнього спірного договору (03.04.2014 року) діяла редакція статті 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність", яка передбачала, що власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Власники істотної участі, керівники банку (крім керівників відокремлених підрозділів банку) за фіктивне банкрутство, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності банку несуть відповідальність. На власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов`язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.
Згідно з абзацем 1 статті 42 цього ж Закону, керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління (ради директорів), головний бухгалтер, його заступник, керівники відокремлених підрозділів банку. Відповідно до статті 2 Закону, істотна участь - пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. 
Отже, вказана редакція Закону передбачала покладання на власників істотної участі та керівників Банку відповідальності за зобов`язаннями Банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних. 
У цей період були укладені договори з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "СКІФ-2011", ТОВ "ФІРМА "ЭКСПРЕСС". 
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що під час засідання кредитного комітету 19.02.2014 щодо вирішення питання надання кредиту ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР" членами кредитного комітету були ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . 
Проте, як вказує сам позивач, рішення Правління Банку про затвердження рішення кредитного комітету, яким було надано кредит ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР", у нього відсутнє.
Після укладення договору при вирішенні питання збільшення кредитної лінії по вказаному позичальнику 16.05.2014 членами Правління були ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які були присутні на засіданні Правління Банку утрималися від голосування за збільшення кредитної лінії, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не брали участі у засіданні кредитного комітету та Правління Банку.
Стосовно позичальника ТОВ "СКІФ-2011", головою кредитного комітету вказаний ОСОБА_10 , членами кредитного комітету є ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . 
Щодо позичальника ТОВ "ФІРМА "ЭКСПРЕСС", судова колегія зазначає, що станом на 02.10.2013, коли кредитним комітетом було вирішено відкрити кредитну лінію вказаному позичальнику, головою кредитного комітету є ОСОБА_10 , членами кредитного комітету були ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Правлінням Банку у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 затверджено рішення кредитного комітету. 
Рішення кредитного комітету чи Правління Банку з приводу вирішення питання про укладення договору застави цінних паперів в забезпечення виконання кредитного зобов`язання у матеріалах справи відсутнє.
Відносно редакції статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у період прийняття відповідачами спірних рішень, тобто з 2007 рік по 2014 рік, мало місце 2 (два) Закони стосовно Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: 
1) Закон України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" №2740-II від 20.09.2001, який діяв в межах спірного періоду з 2007 року по 21.09.2012 року; 
2) Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012 року, який діяв в межах спірного періоду з 21.09.2012 року і до сьогоднішнього дня. 
У період з 2007 року по 21.09.2012 року Закон України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" взагалі не передбачав відповідальність посадових осіб банку чи його учасників (власників істотної участі) за шкоду, заподіяну Банку. 
Механізм звернення до власників істотної участі, контролерів та керівників банку із вимогою про виплату збитків передбачено у Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI у редакції від 23.02.2012 року, статтею 52 якого визначено, що фонд має право звернутися з вимогою до власників істотної участі, контролерів та керівників банку про задоволення за рахунок їх майна частини вимог кредиторів банку в разі, якщо дії чи бездіяльність таких осіб призвели до понесення банком збитків та/або завдання шкоди інтересам вкладників та інших кредиторів банку. У разі отримання Фондом відмови у задоволенні таких вимог або невиконання вимоги у строк, встановлений Фондом, Фонд має право звернутися до суду з вимогою про стягнення майна з таких осіб для задоволення вимог кредиторів.
Під дію вказаної норми підпадають 3 із 17 спірних договорів, а саме: ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "СКІФ-2011", ТОВ "ФІРМА "ЭКСПРЕСС".
Позивач у позові посилається на те, що в період з 2007 року по 2014 року пов`язаними особами банку вчинялася ризикована політика щодо кредитування, що призвело до завдання Банку та його вкладникам збитків.
Однак, судова колегія зазначає, що апелянтом не враховано той факт, що підстави відповідальності особи визначаються станом на конкретний момент (дату) ухвалення відповідного рішення. 
Крім того, визначення суб`єктного складу осіб, що мають відповідати в межах завдання збитків Банку, також мають бути визначені з огляду на чинне законодавство на момент ухвалення відповідного рішення про надання кредиту, внесення змін до нього, тощо.
У постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №910/12930/18 викладено висновок про те, що при визначенні підстав відповідальності та кола осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за завдану банку або його кредиторам шкоду, суд повинен керуватись тією нормою, яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме вчинення такими особами відповідних дій.
В апеляційній скарзі позивачем не спростовано обґрунтованих висновків суду першої інстанції щодо застосування положень статті 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Враховуючи вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.01.2026 у даній справ, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що у спірних правовідносинах при визначенні підстав відповідальності та кола осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за завдану банку або його кредиторам шкоду підлягають застосуванню конкретні наведені вище редакції відповідних законів, що діяли станом на дати прийняття конкретних рішень і укладення конкретних договорів.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відносно позичальника Банку - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄМЄТРА ЛТД", відповідальність за прийняття рішення про укладення договору позивачем покладається на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які утрималися від голосування на засіданні Правління Банку. Не враховуючи цього, сума заборгованості за цим кредитом покладається на осіб, які взагалі не брали участь ані в засіданні кредитного комітету, ані в засіданні Правління Банку ( ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 ). 
- відносно позичальника Банку - Товариства з обмеженою відповідальністю "САЙФ-ЛО", відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які утрималися від голосування на засіданні Правління Банку. Також позивачем не надано доказів того, що кредит наданий пов`язаній особі, як про це зазначає позивач. 
У відповідності до абзацу 1 статті 52 Закону України "Про банки та банківську діяльності" (в редакції на момент вчинення правочину), угоди, що здійснюються з пов`язаними з банком особами (далі - пов`язані особи), не можуть передбачати більш сприятливі умови, ніж угоди, укладені з іншими особами. Угоди, укладені банком із пов`язаними особами на умовах, сприятливіших за звичайні, визнаються судом недійсними з моменту їх укладення. Тобто, якщо позивач вважав, що договір був укладений на неринкових умовах, то останній мав право звернутися з позовом до суду задля доведення того факту, що пов`язаним особам надано більш вигідні умови, аніж іншим позичальникам. Позивач в межах такого окремого процесу і мав доводити, що ТОВ "САЙФ-ЛО" є пов`язаною особою Банку. Натомість, до матеріалів справи не надано відомостей про звернення позивача з позовом до суду щодо визнання спірного договору №80 від 27.04.2011 недійсним з моменту його укладення. 
- відносно позичальника Банку - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОЕНЕРГІЯ 7", відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , які утрималися від голосування на засіданні Правління Банку. Сума заборгованості за цим кредитом покладається на осіб, які не брали участь ані в засіданні кредитного комітету, ані в засіданні Правління Банку ( ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 ). Також, позивачем в обґрунтування доводів позовної заяви не надано доказів, що кредит наданий пов`язаній особі та що договір був визнаний судом недійним. 
- відносно позичальника Банку - Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЮЗ ЛТД", сума заборгованості за цим кредитом покладається на осіб, які не брали участь в засіданні кредитного комітету, а саме на ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 
- відносно позичальника Банку - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАЛОР", відповідальність за прийняття рішення про укладення договору покладається на ОСОБА_9 , яка утрималася від голосування на засіданні Правління Банку. Крім того, сума заборгованості за цим кредитом покладається на особу, яка взагалі не брала участі ані в засіданні кредитного комітету, ані в засіданні Правління Банку (Лабжанія І.М.);
- відносно позичальників Банку - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАСИЛИСК", Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМУНІКАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", Товариства з обмеженою відповідальністю "НТЦ ЛІЗИНГСТАНДАРТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "КСН "ТРІАНОН", Товариства з обмеженою відповідальністю "БЮРО "СТАНДАРТИ ТА ЯКІСТЬ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ ЕСТЕЙТ МЕНЕДЖМЕНТ", як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутня можливість встановити персональний склад суб`єктного кола органу Банку, що приймав рішення про укладання цього договору, адже відповідне рішення не надано суду першої інстанції до матеріалів справи. 
Фонд також посилається на звіт Національного банку України про інспектування АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" від 10.07.2014 №В/05-214/8358/БТ, яким було встановлено факт здійснення керівниками Банку ризикової діяльності, що, на переконання позивача, дає підстави вважати, що керівниками Банку велась ризикована кредитна політики, а саме: кредитування пов`язаної групи неплатоспроможних компаній без належного забезпечення, а також встановлення за вказаними кредитами пільгових процентних ставок за користування кредитними коштами та систематичне відтермінування строків їх повернення; тобто, видача кредитів відбувалась без реальної мети отримання Банком прибутку та повернення кредитних коштів. 
Проте, у ході дослідження матеріалів справи судом першої інстанції було вірно встановлено, що майже по кожному спірному договору брали участь і інші особи, які не є відповідачами у даній справі, у той час, як на відповідачів покладено відповідальність за вчинення дій навіть в той період, коли такі особи не працювали в Банку і не обіймали ніяких посад, в тому числі і керівних.
Позивач у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.05.2026 надав пояснення, що визначив відповідачами тих осіб, які найбільше брали участь в укладенні оспорюваних договорів. Однак, колегія суддів вважає, що така позиція позивача не відповідає принципам добросовісності, розумності та справедливості. 
Позивач посилається на те, що правовою підставою стягнення з відповідачів солідарного відшкодування є положення статей 92, 1166 Цивільного кодексу України та статті 63 Закону України "Про акціонерні товариства".
Судова колегія зазначає, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 92 Цивільного кодексу України (в редакції на момент ухвалення спірних рішень), орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. 
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України).
Стаття 63 Закону України "Про акціонерні товариства" (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що посадові особи органів акціонерного товариства повинні діяти в інтересах товариства, дотримуватися вимог законодавства, положень статуту та інших документів товариства. Посадові особи органів акціонерного товариства несуть відповідальність перед товариством за збитки, завдані товариству своїми діями (бездіяльністю), згідно із законом. У разі якщо відповідальність згідно із цією статтею несуть кілька осіб, їх відповідальність перед товариством є солідарною.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що законодавством передбачено солідарну відповідальність членів органу юридичної особи та інших осіб, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи. Однак, неможливо покладати відповідальність на осіб, які взагалі не брали участь у засіданнях органів Банку, що приймають рішення про надання кредиту, або утрималися від голосування, тобто, не можна покладати на всіх відповідачів у справі солідарну відповідальність за такими кредитами.
Разом з тим, указаний Звіт НБУ за 2014 рік містить лише узагальнені дані та не містить конкретних відомостей щодо виконання/невиконання указаними позичальниками кредитних договорів, сум сплачених і неповернутих своєчасно грошових коштів кожним із позичальників за кожним укладеним кредитним договором; не містить відомостей про персональний склад органів управління Банку на момент ухвалення рішень про укладення кредитних договорів з указаними позичальниками; не містить відомостей про факти протиправної поведінки відповідачами або відсутність в Банку ефективної системи запобігання ризикам, а тим більше не містить відомостей про те, що саме невиконання указаних кредитних договорів позичальниками відбулось з вини відповідачів і призвело до неплатоспроможності Банка. Більше того, у висновках та коментарях цього Звіту зазначено, що така перевірка проводилась у зв`язку з наявністю фактів, які можуть свідчити про проведення банком ризикових операцій, що загрожують інтересам вкладників або інших кредиторів, в АТ "Банк Золоті Ворота"; висновку про збитковість таких кредитних операцій не зроблено. 
Як зазначено вище, направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції у цій справі у постанові від 25.07.2022 надав обов`язкові для судів першої та апеляційної інстанції вказівки, що предметом доказування у цій справі, зокрема, є: 1) факт виконання Банком сумнівного правочину (перерахування/отримання коштів, передання/отримання майна чи майнових прав); 2) збитки Банку від конкретного правочину (балансова вартість активу на дату початку виведення Банку з ринку, розмір грошових коштів, фактично стягнутих за рішенням суду та включених до ліквідаційної маси, оціночна вартість активу, визначена незалежним оцінювачем у процедурі ліквідації, вартість продажу такого активу в процесі ліквідації Банку) та їх причини. 
Крім того, Верховний Суд наголосив на необхідності встановлення обставин, які мають істотне значення і входять до предмета доказування: 1) які суми були сплачені Банком контрагентам за сумнівними правочинами; 2) які суми були отримані Банком від контрагентів як виконання за договорами (погашення кредитів, виплата відсотків, інші виплати); 3) якою була балансова вартість активів, отриманих внаслідок сумнівних правочинів, на дату початку виведення Банку з ринку; якою була вартість цих активів, визначена незалежним оцінювачем; 4) які суми були фактично отримані Банком і включені до складу ліквідаційної маси внаслідок примусового виконання ухвалених судами рішень про стягнення коштів за сумнівними правочинами; 5) які суми були отримані Банком, у результаті продажу в ліквідаційній процедурі активів (прав вимоги), які були набуті Банком унаслідок укладення сумнівних правочинів; 6) який розмір збитків від кожного з сумнівних правочинів; 7) який розмір недостатності майна Банку для розрахунків з кредиторами.
Про таке ж зазначено Верховним Судом і у постанові від 27.01.2026 у даній справі.
Отже, оскільки Фонд пов`язує віднесення АТ "Банк Золоті Ворота" до категорії неплатоспроможних і завдання збитків Банку та його кредиторам саме зі здійсненням спірних кредитних операцій, то аналізу підлягають правочини та фінансові операції за ними у контексті встановлення фактів, про які вказав Верховний Суд.
Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, у матеріалах справи відсутні виписки з особових рахунків позичальників, якими б підтверджувався рух коштів за сумнівними правочинами, а тому відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких можна було встановити факт виконання Банком кожного сумнівного правочину (перерахування / отримання коштів, передання / отримання майна чи майнових прав)
Матеріалами справи спростовуються доводи позивача, що відносно позичальника ТОВ "САЙФ-ЛО" кредит видано без належного забезпечення, оскільки вбачається, що після укладення договору на кредитну лінію №80 від 27.04.2011 Банку передано в якості забезпечення декілька майнових прав, що перевищують суму кредиту. Щодо позичальників ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПЛАТІЖНИЙ ЦЕНТР", ТОВ "БІЗНЕСЦЕНТР ТЕХНОЛОДЖИ 2", ТОВ "НТЦ "ЛІЗИНГСТАНДАРТ" та ТОВ "ФІРМА "ЭКСПРЕСС" позивачем не надано доказів руху коштів за цим договорами. 
Також позивач вказує, що на підтвердження сум списаних Банком у збиток від кожної окремої описаної в позові кредитної операції було надано відповідну балансову довідку, що була додана до додаткових пояснень позивача від 26.09.2022 (загальний розмір списаної у збиток заборгованості становив 879 695 177, 99грн), проте, судова колегія зазначає, що балансова довідка не є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що у ході ліквідації Банку виникла недостатність майна у розмірі 618 682 051, 50грн, що підтверджується звітом про виконання ліквідаційної процедури. 
Судова колегія зазначає, що такий показник, як недостатність майна складається із розміру зобов`язань банку відповідно до реєстру акцептованих вимог кредиторів та оціночної вартості ліквідаційної маси банку. Перевищення розміру зобов`язань банку відповідно до реєстру акцептованих вимог кредиторів над оціночною вартістю ліквідаційної маси банку і є недостатністю майна банку.
Проте, позивачем в обґрунтування розміру позовних вимог не надано до матеріалів справи доказів пред`явлення до примусового виконання судових рішень, за якими здійснено стягнення заборгованості за кредитними договорами, а суми заборгованості за кожним кредитним правочином зазначені різні. При цьому, заборгованість, що списана у збиток Банку є більшою від заборгованості, що стягнута за рішенням суду.
З аналізу наведених обставин та матеріалів справи колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що позивачем не надано суду доказів або розрахунків щодо:
1) сум, сплачених банком позичальникам за сумнівними правочинами та сум, отриманих банком від позичальників як виконання за договорами (погашення кредитів, виплата відсотків, інші виплати);
2) балансової вартості активів, отриманих банком внаслідок сумнівних правочинів, на дату укладення правочину та на дату виведення банку з ринку;
3) розміру збитків від кожного з сумнівних правочинів та їх розрахунку.
Отже, дійсний розмір збитків/шкоди за кредитними договорами первинними документами не підтверджено. 
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які достовірно і безпосередньо підтверджують неправомірну поведінку відповідачів під час виконання ними свої посадових обов`язків, зокрема, відсутні докази недійсності чи незаконності рішень як кредитного комітету, так і правління Банку по кредитуванню спірних позичальників; відсутні докази того, що при кредитуванні спірних позичальників Банком саме відповідачами не були дотримані або порушені принципи кредитування чи процедура такого кредитування чи процедура аналізу кредитного ризику, чи порушення банківського законодавства, чи порушення приписів та вимог НБУ; відсутні докази неналежності виконання своїх фідуціарних обов`язків відповідачами, в тому числі і при кредитуванні спірних 17 позичальників; відсутні докази порушення відповідачами нормативів ліквідності Банком у період 2007-2013 рік; відсутні докази застосування НБУ заходів впливу до відповідачів в період 2007-2014 роки; відсутні докази притягнення відповідачів до відповідальності за порушення банківського законодавства; відсутні докази притягнення відповідачів до дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності за порушення своїх трудових чи фідуціарних обов`язків; відсутні докази прийняття НБУ відносно відповідачів рішень про накладення штрафів за результатами інспекційних перевірок та порушення банківського законодавства; відсутні докази встановлення відповідних посадових функцій та обов`язків відповідачам при перебуванні їх на керівних посадах в Банку та доказів їх порушення чи недотримання; відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між нібито завданою шкодою та спірними кредитними договорами та діями відповідачів
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що позивачем не доведено належними доказами факту порушення відповідачами своїх фідуціарних обов`язків. Отже, матеріалами справи не підтверджується і протиправна поведінка відповідачів, їх вина у вчиненні шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.
За статтею 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала майнової шкоди, зобов`язана відшкодувати її в повному обсязі. Верховний Суд у своїй практиці незмінно підкреслює, що для стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія або бездіяльність); наявність шкоди (збитки, знищення або пошкодження майна); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина особи, що завдала шкоди.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутня наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, що є обов`язковим для відшкодування шкоди її заподіювачами, відповідно, відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог.
Виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.
Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, останнім вірно зазначено, що дослідження питання строків позовної давності є неактуальним.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що звертаючись з даним позовом, Фондом було визначено одним із відповідачів ОСОБА_10 .
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.11.2022 зобов`язано Четверту Харківську міську державну нотаріальну контору надати відомості про те, чи заведено після смерті (оголошення померлим) ОСОБА_10 спадкову справу, чи видано свідоцтво про право на спадщину, інформацію чи наявний заповіт/спадковий договір, а також інформацію щодо його спадкоємців та отримане у спадщину майно, відомості щодо нотаріуса, яким саме було заведено спадкову справу.
В ухвалі Господарського суду Харківської області від 19.12.2022 судом констатовано, що ним отримана достовірна інформація про те, що першого відповідача, ОСОБА_10 , оголошено померлим з 08 серпня 2014 року. При цьому, згідно відомостей, що отримані від Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, є спадкоємці ОСОБА_10 , які отримали спадщину. Враховуючи, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, то спадкоємці ОСОБА_10 мають бути залучені до участі у справі. До їх залучення провадження по справі було зупинено.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.05.2023 у зв`язку із встановлення фактів: оголошення померлим першого відповідача, ОСОБА_10 , повідомлення нотаріуса про те, що наявні три спадкоємця, а також необхідності вирішення питання про направлення запиту до нотаріальної контори відносно ОСОБА_11 як спадкоємця ОСОБА_10 , суд прийшов до висновку про залучення до справи правонаступників першого відповідача, ОСОБА_10 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2023 у зв`язку із встановленням смерті ОСОБА_11 у відповіді Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори №379/01-16, залучено ОСОБА_4 до участі у справі №922/2860/18 як правонаступника ОСОБА_11 .
Судова колегія зазначає, що до залучення судом першої інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі у справі як відповідачів матеріали справи містили докази про смерть ОСОБА_10 08.08.2014. 
Господарське процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 52 Господарського процесуального кодексу України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам господарського судочинства (подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 473/1433/18).
Проте, судом першої інстанції зазначеного враховано не було, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, і за відсутності правових підстав залучив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як правонаступників ОСОБА_10 .
Крім того, 06 травня 2024 року до суду першої інстанції від представника ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення доказів із проханням про визнання поважними причин пропуску строку на подання доказів: свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.12.2021, свідоцтво про спадщину за законом від 29.12.2021, копія договору купівлі-продажу від 19.02.2022 автомобіля, який є спадковим майном, копія договору комісії від 18.02.2022 на вказаний автомобіль, копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.01.2022. Пропуск строку обґрунтований тим, що ухвали суду, в тому числі про залучення ОСОБА_4 , як правонаступника, не були отримані, адже остання і її син ОСОБА_5 , з 26.02.2022 року, знаходяться в Португалії. Про залучення ОСОБА_4 , як правонаступника у вказаній справі, стало відомо від третіх осіб. 12 квітня 2024 року укладено угоду між ОСОБА_4 та адвокатом.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.05.2024 не прийнято до розгляду докази, що додані до клопотання відповідача, ОСОБА_4 , оскільки докази подані поза межами строку без поважних причин, що є наслідком застосування судом частини 8 статті 80 ГПК України.
Проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки відповідним доказам та не закрив провадження у справі до цих відповідачів в порядку пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Безпідставними є доводи позивача, що питання залучення до участі у справі правонаступника учасника справи не віднесене процесуальним законом до переліку порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, оскільки визначення кола учасників справи є визначальним є при розгляді судом справи.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо залучення до участі у справі як відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" слід задовольнити частково, рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 у справі №922/2860/18 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення про закриття провадження у справі №922/2860/18 в частині позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
В решті рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 у справі №922/2860/18 слід залишити без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідачів: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених учасниками при розгляді даної справи, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Оскільки у задоволенні позову до відповідачів: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 судом першої інстанції відмовлено, а частині вимог до відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом апеляційної інстанції провадження закрито, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача, пов`язані із розглядом даної справи, а саме, сплачений судовий збір за подання позовної заяви, апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.04.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2019, а також касаційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 24.10.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021, покладаються на позивача. 
Крім того, звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2025, ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 109 635, 55грн; ОСОБА_3 за подання заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 3 028, 00грн; ОСОБА_4 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги 1 233 400, 00грн.
Постановою Верховного Суду від 27.01.2026 касаційну скаргу ОСОБА_4 , поданою в своїх інтересах та в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , та касаційну скаргу ОСОБА_2 , до якої приєднався ОСОБА_3 , задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 у справі №922/2860/18 скасовано. Справу №922/2860/18 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Як вказано Верховним Судом, враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.
Здійснюючи розподіл понесених відповідачами судових витрат за подання касаційних скарг та заяви про приєднання до касаційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" у редакції від 30.06.2021, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - за подання позовів, предметом яких є відшкодування шкоди (збитків), у порядку, визначеному статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
У зв`язку із частковим скасуванням рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із прийняттям в цій частині нового рішення про закриття провадження до вказаних відповідачів, та залишенням в решті рішення місцевого господарського суду без змін про відмову у задоволенні позову, у тому числі до ОСОБА_2 , відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання касаційних скарг, заяви про приєднання до касаційної скарги, понесені відповідачами, підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 4 ч. 1 ст. 275, ст. 276, п. 1 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 у справі №922/2860/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення про закриття провадження у справі №922/2860/18 в частині позовних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В решті рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2024 у справі №922/2860/18 залишити без змін.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 109 635, 55грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору за подання заяви про приєднання до касаційної скарги у розмірі 3 028грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 233 400, 00грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 29.05.2026.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя С.Ч. Жельне 

Суддя В.В. Россолов