Справа № 686/14770/26 
Провадження № 3/686/3554/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08.06.26  

08 червня 2026 року м. Хмельницький
Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, директора ТОВ «Мельникова», 
за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
Головним державним інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників та аналізу податкової інформації управління податкового аудиту ГУ ДПС у Хмельницькій області Шамрей О.В. було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення №1729/10/22-01-07-02-12/45232570 від 08.05.2026 р.
За цим протоколом ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, зокрема те, що «під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Мельникова» (ПН 45232570), яка проводилася за адресою: м.Хмельницький, вул.Романа Шухевича, буд.16, з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2026 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2025 року, встановлено, що посадова особа – директор/головний бухгалтер ТОВ «Мельникова» (ПН 45232570) ОСОБА_1 порушив встановлений законом порядок ведення бухгалтерського обліку, а саме: під час проведення документальної позапланової перевірки встановлено, що облік господарських операцій у бухгалтерському обліку ведеться з порушенням вимог п.п.44.1, 44.6 ст. 44, п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.п.201.1, 201.7, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; п.п.2.2, 2.3, 2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2026 року у декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено такі порушення норм: п.44.1 ст.44, п.187.8 ст.187, ст.188, ст.189, ст.198.1, п.198.2, п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.12 ст.201 Податкового кодексу України, порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 р. - ТОВ «Мельникова» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 984636 грн.; вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 р., - ТОВ «Мельникова» невірно заповнено додаток 2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду (Д2), яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» за січень 2026 року; п. 201.1. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу, п.11 наказу Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015 р. - ТОВ «Мельникова» не складено 31.01.2026 р. та не зареєстровано в Єдиному реєстрі зведену податкову накладну на суму постачання без ПДВ 3250000 грн. ПДВ 650000 грн. Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.04.2025 р. по 31.01.2026 р. встановлено заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників у колонці "Б" рядка 4.1 податкових декларацій «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» в загальній сумі 3900000 грн.. в т.ч. ПДВ 650000 грн. за січень 2026 року. Перевіркою встановлено, придбання ТОВ «Мельникова» у ТОВ «Солар-інвест» у квітні 2024 року нежитлових приміщень (ангарів, нежитлової будівлі) відповідно до договорів купівлі продажу та актів прийому передачі. Придбані нежитлові приміщення (ангари, нежитлова будівля) розташовані на земельній ділянці площею 1.5088 га., кадастровий номер 6810100000:18:002:0092 яка не належить ТОВ «Солар-інвест». Перевіркою встановлено, що дана земельна ділянка (площею 1.5088 га., кадастровий номер 6810100000:18:002:0092) перебула на праві оренди у ТОВ «Кооператор». Перевіркою не встановлено використання будівель у виробничій або операційній діяльності, не нараховувались витрати на експлуатацію, утримання, комунальні послуги, ремонт. До перевірки не надано будь-яких документів (накази, плани, акти прийому-передачі, інше), які підтверджують введення об`єктів у господарський процес. В ході проведення перевірки ТОВ «Мельникова» не надано будь-яких документів щодо використання в межах господарської діяльності придбаних ангарів та будівлі. На запит №б/н від 27.02.2026 р., щодо мети придбання будівлі складу 387,00 кв.м., ангару №1 пл.599,2 кв.м., ангару №3 пл.396,6 кв.м та підтвердження використання в господарській діяльності, не надано пояснень/відповідей, з документальним підтвердженням, про що складено акти №162/22-01-07-02-06/45232570 від 27.02.2026 р., №183/22-01-07-02-06/45232570 від 06.03.2026 р., які засвідчують факт ненадання пояснень/відповідей. При цьому, в ході проведення інвентаризації 25.02.2026 р. контролюючим органом було встановлено відсутність будівлі складу, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м): 387, матеріали стін: цегла за адресою: Хмельницька обл., м.Хмельницький, вулиця Старокостянтинівське шосе, будинок 5. До контролюючого органу платником податків не надано жодних первинних документів, які підтверджують використання будівлі складу в господарській діяльності підприємства. Перевіркою також встановлено, що Ангар №1, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м): 599.2, та Ангар №3, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м): 396.6, з моменту придбання, квітень 2024 року, по дату закінчення проведення перевірки, жодним чином не використовувався у господарській діяльності підприємства, перевіркою не встановлено використання будівель у виробничій або операційній діяльності, не нараховувались витрати на експлуатацію, утримання, комунальні послуги, ремонт, відсутні договори оренди або інші документи про надання будівель у використання стороннім особам, не проведено реконструкцію, модернізацію. До перевірки не надано будь яких документів (накази, плани, акти прийому-передачі), які підтверджують введення об`єктів у господарський процес. Основним видом господарської діяльності платника податків є КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», що передбачає отримання доходу від здачі в оренду нерухомості. Перевіркою встановлено, відсутність використання вказаного нерухомого майна за основним видом діяльності, більше того, платником податків не надано документального підтвердження вживання будь-яких заходів задля використання придбаного майна за основним видом діяльності. Контролюючим органом встановлено відсутність економічного ефекту від придбання Ангару № 1 та Ангару №2, що свідчить про відсутність у господарських операціях платника податків з придбання вказаних ангарів розумної економічної причини (ділової мети), що є порушенням п.п. 14.1.230 п.14.1 ст. 230 ПК України. Перевіркою не встановлено реєстрацію податкових накладних на адресу контрагентів-покупців. Отже зазначені активи не використовуються у процесі створення нового об`єкта нерухомості та не беруть участі у формуванні економічного результату господарської діяльності платника. Встановлено факт придбання активу без економічної доцільності та фактичного його використання у господарській діяльності. Відповідно до ст.3 та ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бухгалтерський облік повинен забезпечувати достовірне відображення активів та їх використання. Відображення будівель у бухгалтерському обліку при одночасному формуванні податкового кредиту без фактичного використання активів у господарських операціях або за наявним КВЕДом є порушенням принципу економічної сутності операцій. Фактична відсутність використання придбаних нежитлових приміщень (будівля складу, ангари) з моменту придбання та станом на дату завершення перевірки свідчить про відсутність економічного зв`язку між податковим кредитом та господарською діяльністю платника у межах звітного періоду. Відповідно до п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту. Відповідно до п.14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Враховуючи зазначене, відсутній господарський результат для ТОВ «Мельникова». Відповідно до п.33.3 ст.33 Податкового кодексу, базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначати суми податкового зобов`язання платника податку. Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначений абзацом першим цього пункту. Пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку. Відповідно до статті 1 Закону №996, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 2 Закону №996 визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, згідно з законодавством. Виходячи з вимог п.2 ст.3 цього ж Закону України, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Статтею 9 Закону №996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 2 статті 9 Закону №996 визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. В Україні іншим нормативним актом, що регламентує ведення бухгалтерського обліку, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку є Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, із змінами та доповненнями (далі - Положення №88). Відповідно до п.1.2 ст.1 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Пунктом 2.1 ст.2 Положення №88 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній форумі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Відповідно до п.2.2. Положення №88 первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Форма податкової накладної та форма розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної та порядок їх заповнення затверджені наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 (далі - Порядок № 1307). Відповідно до п.11Порядку №1307 у разі нарахування податкових зобов`язань, відповідно до п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування, відповідно до ст.196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених пп. 196.1.7 п.196.1 ст.196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст.197, підрозд. 2 розд XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пп.197.1.28 п.197.1 ст.197 цього Кодексу та операцій, передбачених п.197.11 ст.197 цього Кодексу); в)в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду. У разі складання зведеної податкової накладної в графі «Зведена податкова накладна» робиться помітка «X». У таких зведених податкових накладних у графі «Отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (П. І. Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН «600000000000», а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до п.8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності). Згідно з Методологічними основами та принципами класифікації видів економічної діяльності (наказ Держкомстату № 396), КВЕД - це статистичний інструмент для впорядкування економічної інформації. Однак у податкових правовідносинах відсутність відповідного коду у Витягу з ЄДР (зокрема 41.10 «Організація будівництва будівель» або 41.20 «Будівництво житлових і нежитлових будівель») свідчить про відсутність у суб`єкта господарювання офіційно задекларованої мети здійснення такої діяльності у перевіряємий період. У порушення вимог п.п 201.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу, п.11 наказу Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015 р., ТОВ «Мельникова» не складено 31.01.2026 р. та не зареєстровано в Єдиному реєстрі зведену податкову накладну на суму постачання без ПДВ 3250000 грн., ПДВ 650000 грн. Таким чином, встановлено, що придбані будівлі та ангари у перевіряємому періоді не використовувались у господарській діяльності платника податку та не брали участі у здійсненні оподатковуваних операцій. Зазначені обставини свідчать про відсутність у відповідному звітному періоді реальної господарської мети використання таких активів. Враховуючи, що платником при придбанні зазначених активів було сформовано податковий кредит з ПДВ, а фактичне використання їх у господарській діяльності відсутнє, у платника виникає обов`язок нарахування податкових зобов`язань, відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України. Отже, на порушення п.44.1 ст.44, п. 187.1 ст.187, ст.188, п.189.1 ст.189, абз.г) п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України ТОВ «Мельникова» занижено податкові зобов`язання з ПДВ у січні 2026 року в сумі 650000 грн., в результаті не нарахування податкових зобов`язань по товарах (ТМЦ), під час придбання яких суми ПДВ були включені до податкового кредиту та які не використані в операціях, що є господарською діяльністю товариства. Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.04.2025 по 31.01.2026 року встановлено його завищення в сумі 334636 грн., у т.ч. в розрізі звітних періодів: за жовтень 2024 року на суму 334636 грн. Перевіркою встановлено перерахування коштів за Послуги по нестандартному приєднанні електроустановки Нове будівництво багатоповерхових житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями (1 черга - 78-ми квартирний житловий будинок, 11 черга - 110-ти квартирний житловий будинок, ІІІ черга - 136-ти квартирний житловий будинок, IV черга - 138-ми квартирний житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_2 (кад.№6810100000:18:002:0092), складова плати за приєднання потужності. Перевіркою встановлено, що з жовтня 2024 року ТОВ «Мельникова», будівельні роботи не ведуться, дозвіл на здійснення організації будівництва за перевіряємий період відсутній, зареєстрований КВЕД щодо організації будівництва відсутній. Окрім того, ТОВ «Мельникова» орендує земельну ділянку під будівництво за адресою: вул. Старокостянтинівське шосе, 5, м. Хмельницький, за відсутності дозвільних документів та відповідних кодів діяльності у перевіряємий період. Платнику надано запит щодо надання пояснень доцільність перерахування грошових коштів ТОВ «Мельникова» на адресу AT «Хмельницькобленерго» (ПН 22767506), станом на дату завершення та оформлення матеріалів перевірки, відповіді ТОВ «Мельникова» не надано. Відповідно до положень Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, послуга з нестандартного приєднання надається з метою забезпечення можливості електропостачання конкретного об`єкта замовника. Тобто, така послуга має чітко визначене функціональне призначення - забезпечення електроживлення об`єкта будівництва або вже існуючого об`єкта нерухомості. У ході перевірки встановлено, що у періоді формування податкового кредиту: об`єкт будівництва фактично не був створений; будівельні роботи не здійснювалися; документ, що надає право на виконання будівельних робіт, був відсутній; електроустановки, для яких передбачалося нестандартне приєднання, фактично не створені та не введені в експлуатацію; відсутність відповідного коду у Витягу з ЄДР (зокрема 41.10 «Організація будівництва будівель» або 41.20 «Будівництво житлових і нежитлових будівель»). Отже, у перевіряємому періоді відсутній об`єкт, для функціонування якого могла б використовуватись послуга нестандартного приєднання до електричних мереж. Таким чином, придбана послуга об`єктивно не могла бути використана у господарській діяльності платника податку у перевіряємому періоді, оскільки її використання безпосередньо пов`язане з функціонуванням об`єкта будівництва. Отже, економічний ефект від придбання такої послуги не міг бути отриманий у перевіряємому періоді, що свідчить про відсутність підстав для формування податкового кредиту саме у цей період. Господарська операція повинна мати реальний економічний зміст та бути спрямованою на отримання економічного результату в межах господарської діяльності платника податку. Відповідно до п. 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Враховуючи зазначене, відсутній господарський результат для ТОВ «Тандем Трейдинг». Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначений абзацом першим цього пункту. Пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз.2 п.44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 (далі - Закон №996) відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку. Відповідно до статті 1 Закону №996 первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 2 Закону №996 визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Виходячи з вимог п.2 ст.3 цього ж Закону України, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Статтею 9 Закону №996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 2 статті 9 Закону №996 визначено що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. В Україні іншим нормативним актом, що регламентує ведення бухгалтерського обліку, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку є Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р. (далі — Положення №88). Відповідно до п.1.2 ст.1 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Пунктом 2.1 ст.2 Положення №88 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Відповідно до п.2.2. Положення №88 первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Згідно з п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Відповідно до п.33.3 ст.33 Податкового кодексу базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначати суми податкового зобов`язання платника податку. Враховуючи вищевикладене та норми Податкового кодексу України: податкові накладні виписані у жовтні 2024 року та момент проведення перевірки (суми включені до складу податкового кредиту у жовтні 2024 року), послуги з нестандартного підключення так і не були надані у наступних звітних податкових періодах. Пунктом 198.6 статті 198 визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу України. В порушення вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 р., завищено податковий кредит в сумі 334636 грн., в т.ч. в розрізі звітних періодів: за жовтень 2024 року на суму 334636 грн., в результаті віднесення до його складу суми податку на додану вартість по операціях з придбання послуг, реальний характер яких документально не підтверджений первинними бухгалтерськими документами.»
Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.1 ст.163-1 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про час, дату та місце розгляду справи (що підтверджується довідкою про доставку повістки про виклик до суду), не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Ч.2 ст.268 КУпАП передбачений виключний перелік статей, при розгляді справ за якими, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.163-1 КУпАП, до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за цією статтею, у судовому засіданні не є обов`язковою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, розгляд справи, у відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП, здійснюється за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням КУпАП, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
У ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, з-поміж іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.
Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст.256 КУпАП, серед яких у протоколі обов`язково зазначаються відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків, якщо вони є, інші відомості, необхідні для вирішення справи.
В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен проводитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії" (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.
Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.163-1 КУпАП, встановленню підлягають такі обставини: чи вчинені особою відповідні умисні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення. Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
Так, відповідальність за частиною 1 статті 163-1 КУпАП настає у разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. Вказана норма КУпАП є бланкетною та лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають порядок ведення податкового обліку, подання аудиторських висновків.
Згідно зі ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Враховуючи вказані правові норми, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати про факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, у чому конкретно полягало, виходячи із диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, порушення ведення податкового обліку особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені, зокрема й необхідно у протоколі вказувати нормативний акт, його статтю, частину статті тощо, з викладенням змісту певної норми, вимоги якої порушила посадова особа, подію інкримінованого їй правопорушення (час, місце, спосіб його вчинення), а також зазначати форму вини.
Разом з тим, всупереч вимог ст.256 КУпАП, «Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства фінансів України №566 від 02.07.2016 р. (п.6), у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення №1729/10/22-01-07-02-12/45232570 від 08.05.2026 р. суть адміністративного правопорушення виписано так, що незрозуміло, які саме дії чи бездіяльність, у розумінні диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, були допущенні ОСОБА_1 , не було зазначено у цьому протоколі й місце та час вчинення правопорушення (в даному випадку діянь, які призвели до зазначених у протоколі наслідків, натомість було зазначено лише дату проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Мельникова» та виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення), не викладено змісту певних норм, вимоги яких порушив саме ОСОБА_1 , як посадова особа ТОВ «Мельникова», натомість у цьому протоколі двічі процитовано наявні у описовій частині вищеозначеного акту №183/22-01-07-02-06/45232570 від 06.03.2026 р. (лише фрагмент якого наявний у матеріалах справи та який фактично було складено у зв`язку з ненаданням пояснень/відповідей, з документальним підтвердженням, за результатом проведеної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Мельникова») законодавчі норми, які визначають загальні обов`язки платників податків щодо ведення податкового обліку, повноваження посадових осіб контролюючих органів, порядок заповнення та зміст податкових накладних та інших документів (які, за твердженням автора протоколу, на запит інспекторів не надані, а отже відсутні у товариства), а також двічі було процитовано у протоколі наявні в нормативних актах визначення термінів, які жодним чином не сприяють розумінню суті того правопорушення, що було інкриміноване ОСОБА_1 . Відсутні у зазначеному протоколі відомості щодо факту перебування ОСОБА_1 на посаді директора вказаного підприємства саме у той період, коли було порушено порядок ведення податкового обліку, що призвів до зазначених у протоколі наслідків (завищення ТОВ «Мельникова» суми від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 984636 грн., невірне заповнення, у додатку 2 декларації від`ємного значення з ПДВ за січень 2026 року, довідки про вказану суму від`ємного значення, а також не складення ТОВ «Мельникова» 31.01.2026 р. зведеної податкової накладної на суму постачання без ПДВ - 3250000 грн., ПДВ 650000 грн., та не реєстрація цієї податкової накладної в Єдиному реєстрі), а також відомості про факт невиконання в зазначений період ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, якщо такі на нього були покладенні, щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) означених у протоколі податків. Не зрозуміло зі змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, яке відношення він має до ТОВ «Тандем Трейдинг», оцінка відсутності в якого господарського результату від отриманих послуг, теж була наведена в означеному протоколі, аналогічна тій оцінці, що була зазначена відносно ТОВ «Мельникова». Тобто, у вищеозначеному протоколі про адміністративне правопорушення, не було розкрито суть правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , виходячи із диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП, подію інкримінованого останньому правопорушення (місце, час та спосіб його вчинення), із зазначенням форми вини. 
У даному випадку у змісті протоколу наведений перелік законодавчих актів, які були порушені платником (ТОВ «Мельникова») та наслідки, що наступили, але не вказано в цьому протоколі про те, коли та які ж саме протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, з тих, що посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність, було вчинено саме ОСОБА_1 . Перелік статей нормативних актів, які за твердженням автора протоколу було порушено ТОВ «Мельникова», не замінює необхідності викладення обставин вчинення правопорушення, які орган (посадова особа), уповноважений розглядати протокол про адміністративне правопорушення, не повинні самі відшуковувати і трактувати довільно.
Формулювання обвинувачення у викладеній у протоколі № №1729/10/22-01-07-02-12/45232570 від 08.05.2026 р. формі не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, є незрозумілим, що позбавляє ОСОБА_1 можливості ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення (порушено право на захист) і робить неможливим об`єктивний розгляд справи. 
Разом з тим, законних підстав для повернення, з метою усунення вищеозначених недоліків, матеріалів справи (у тому числі й вищеозначеного, складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення з доданими до нього матеріалами), в силу ст.278 КУпАП, до органу, що склав протокол про адміністративне правопорушення, для доопрацювання (належного оформлення), суд не вбачає, оскільки таке повернення призведе до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй правовій позиції, сформульованій у постанові від 11.02.2021 р. у справі №11-1219сап19, зазначала, що норми КУпАП не містять процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було розв`язати питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника.
Під час розгляду цієї справи, суд ураховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
З приводу вказаної норми Верховний суд, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, в своїй постанові від 11.07.2018 р. у справі №308/8763/15-а зауважував, що наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого, суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку. 
Враховуючи наведене, а також закінчення на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП (три місяці з дня вчинення (податкова декларація з податку на додану вартість із від`ємним значенням за січень 2026 року була подана ТОВ «Мельникова» - 20.02.2026 р.) інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП; безпосередньо перед закінченням цього строку - 18.05.2026 р. до суду надійшла дана справа, судовий розгляд у якій 25.05.2026 р. було відкладено, з метою дотримання вимог ч.1 ст.268, ч.1 ст.277-2 КУпАП), а тому провадження в цій справі, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284, 294 КУпАП, - 
постановив:
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя