Справа № 341/2112/25 
Провадження № 2/349/499/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
16 червня 2026 року м. Рогатин
Рогатинський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді Гаврилюк О.О.
з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №341/2112/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У грудні 2025 року ТОВ «ФК АЙКОНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №3209819405/520542 від 08 червня 2020 року в розмірі 8500,00 грн.
В обгрунтування позову зазначено, що 08 червня 2020 року відповідачка уклала з ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 3209819405/520542, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн, на строк 16 днів, з 08 червня 2020 року по 23 червня 2020 року, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 2,5 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування.
20 серпня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» укладено договір факторингу №1-20/08/21, відповідно до якого ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» передало ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором № 3209819405/520542.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20 серпня 2021 року додоговору факторингу №1-20/08/21 ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3209819405/520542 на загальну суму 8500,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6500,00 грн - заборгованість за відсотками.
25 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» та ТОВ "ФК АЙКОНС" укладено договір про відступлення права вимоги №1-25/08/2021 відповідно до якого ТОВ ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» передало ТОВ "ФК АЙКОНС" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором № 3209819405/520542.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25 серпня 2021 року додоговору відступлення права вимоги №1-25/08/2021 ТОВ позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3209819405/520542 на загальну суму 8500,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6500,00 грн - заборгованість за відсотками.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь заборгованість за вищевказаним договором на загальну суму 8500,00 грн., з яких 2000,00 прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6500,00 грн. прострочена заборгованість за відсотками та судові витрати по справі, які складаються з 2422,40 грн. судового збору.
Представник відповідачки адвокат Сікорська І.С. подала відзив на позов, в якому зазначила про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором з тих відстав, що у матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, також надана позивачем довідка про перерахування коштів на картку відповідачки не є належним доказом, заборгованість за відсотками нарахована за 130 днів, тобто поза межами 16 денного строку кредитування.
Представник позивача Пархомчук С.В. подав відповідь на відзив, де зазначив, що позивачем надано належні та допустимі докази переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача, кредитний договір укладено згідно вимог Закону України "Про електронну комерцію" , відповідачем не спростовано отримання кредитних коштів, відсотки нараховано відповідно до умов кредитного договору - 16 днів строку користування кредитом (п.1.2 Договору), 114 днів пролонгації відповідно до п.2.3 Договору.
Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
16 березня 2026 року з Галицького районного суду Івано-Франківської області на підставі ст.31 ЦПК України на розгляд Рогатинського районного суду Івано-Франківської області надійшла вказана цивільна справа.
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін.
Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, у позовній заяві, у відповіді на відзив зазначив про розгляд справи за відсутності представника.
Відповідачка ОСОБА_4 та її пердставник адвокат Сікорська І.С. у судове засідання також не з`явилися, у відзиві на позов зазначили про розгляд справи за їх відсутності.
У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
08 червня 2020 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ОСОБА_2 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту №3209819405/520542.
ОСОБА_2 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису R50649.
За умовами цього договору розмір кредиту – 2000,00 грн, кредит надано на строк 16 днів, до 23 червня 2020 року, розмір відсоткової ставки – 2,5 % в день , тип процентної ставки - фіксована (п.1.1-1.2 Договору).
Пунктом 1.4. Договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Згідно повідомлення ТОВ «Платежі онлайн» від 09 липня 2025 року, кошти в розмірі 2 000,00 грн були перераховані 08 червня 2020 року о 19 год 50 хв 12 с на платіжну карту НОМЕР_1 .
20 серпня2021 року між ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» укладено договір факторингу №1-20/08/21, відповідно до якого ТОВ «Кредитна установа "Європейська кредитна група» передало ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором № 3209819405/520542.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20 серпня 2021 року додоговору факторингу №1-20/08/21 ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3209819405/520542 на загальну суму 8500,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6500,00 грн - заборгованість за відсотками.
25 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» та ТОВ "ФК АЙКОНС" укладено договір про відступлення права вимоги №1-25/08/2021 відповідно до якого ТОВ ТОВ «ФК «Сіті фінанс груп» передало ТОВ "ФК АЙКОНС" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором № 3209819405/520542.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25 серпня 2021 року додоговору відступлення права вимоги №1-25/08/2021 ТОВ позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3209819405/520542 на загальну суму 8500,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6500,00 грн - заборгованість за відсотками.
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст.1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" і ОСОБА_3 правовідносин у зв`язку з укладенням договору про надання фінансового кредиту за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, перерахування кредитних коштів відповідачці та наявності з її сторони невиконаних зобов`язань за цим договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
Договір факторингу №1-20/08/21 від 20 серпня 2021 року, укладений між первісним кредитором ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" і фактором ТОВ "Фінансова компанія "Сіті фінанс груп", у подальшому договір №1-25/08/2021 відступленняправа вимоги від 25 серпня 2021 року, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Сіті фінанс груп" і ТОВ "ФК АЙКОНС"підтверджують право позивача вимагати від відповідачки ОСОБА_3 сплати заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №3209819405/520542 від 08 червня 2020 року.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За матеріалами справи встановлено, що відповідачкою порушено умови укладеного договору щодо погашення тіла кредиту та відсотків за користування коштами, відповідно до умов кредиту.
Доказів погашення тіла кредиту за договором про надання фінансового кредиту №3209819405/520542 в розмірі 2000,00 грн матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредитів у заявленій позивачем сумі 2000,00 грн.
Щодо нарахованих відсотків за користування крединими коштами.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст. 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
За частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту порушуватиме баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Оскільки строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту № 3209819405/520542 від 08 червня 2020 року, укладеним між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» і ОСОБА_2 , визначено 16 днів, то саме у цей період мають бути нараховані проценти за договором, які становлять 800,00 грн. (2000,00Х2,5%= 50,00 грн. в день, 50,00 грн.Х16 днів=800,00 грн.) Саме така сума була передбачена у додатку №1 до цього договору.
Таким чином загальний розмір заборгованості відповідачки складає 2800,00 грн., з яких 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 800,00 грн. заборгованість за відсотками.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується квитанцією №11961 від 22 серпня 2022 року.
Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 2800,00 грн., що становить 32,94 % від ціни позову ( 2800,00 грн х 100% :8500,00 грн), тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 797,94 грн судового збору ( 2422,40 грн х 32,94 % : 100 %).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 16 червня 2025 року, акт про отримання правової допомоги від 24 березня 2026 року на суму 10500,00 грн. свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 8096/10, видане адвокату Пархомчуку С.В., рахунок №24.03.2026-21 від 24 березня 2026 року на суму 10500,00 грн., платіжну інструкцію №854432975.1 від 24 березня 2026 року про оплату адвокату правової допомоги на суму 10 500,00 грн.
Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, суд зменшує витрати позивача на правничу допомогу до суми 5000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грн. судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою ( 5000,00 грн. х 32,94 % : 100 % =1647,00).
Керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України,
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №3209819405/520542 від 08 червня 2020 року  на загальну суму 2800,00 грн, яка складається з 2000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 800,00 грн заборгованості за відсотками.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за понадстрокове користування кредитом в сумі 5700,00 грн. - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» судові витрати в сумі 2444,94, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 797,94 грн., витрат на правову допомогу в сумі 1647,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС», місцезнаходження: вул. Саперне Поле, будинок 12, нежитлове приміщення1008 м. Київ, код ЄДРПОУ 44334170.
Відповідачка: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 19 червня 2026 року.
Суддя О.О.Гаврилюк