Справа № 517/1229/25
Провадження № 2/517/15/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області в складі
головуючого судді Меєчка О.М.,
за участю секретаря судового засідання Хасанової С.Т.,
представника позивача – адвоката Сластнікової Г.О. (в режимі відеоконференції),
відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка цивільну справу за позовом представника позивача - адвоката Сластнікової Ганни Олександрівни, поданим в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати заборгованості по аліментах

установив:

Представник позивача - адвокат Сластнікова Г.О. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: державний виконавець Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецька А.О. про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.
Позовна заява мотивована тим, що судовим наказом Фрунзівського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року (справа № 517/6/23) з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі половини заробітку (доходів) платника, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , повноліття, починаючи з 09 січня 2023 року.
Наразі ОСОБА_2 має перед ОСОБА_1 заборгованість по аліментах на утримання дітей у розмірі 226235 гривень 74 копійки. Причиною виникнення вказаної суми заборгованості по аліментах слугували такі обставини.
Так, в серпні 2022 року позивач став до лав ЗСУ та до грудня 2023 року йому не було відомо про наявність судового спору по сплаті аліментів та про наявність наказу щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей.
До того, як дана обставина стала відома позивачу, останній добровільно, за власної ініціативи, по грудень 2023 сплачував грошові кошти на утримання дітей на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_1 та даючи їй готівкові гроші на утримання дітей особисто, не зазначаючи в призначенні платежу «сплата аліментів».
29 лютого 2024 року позивач був звільнений з лав ЗСУ. З тих пір отримати необхідний розмір доходу позивачу не вдається.
Істотною обставиною, яка має бути врахована судом, на думку представника позивача, є те, що розмір доходів та фінансове становище позивача у порівняні з моментом присудження стягнення аліментів станом на теперішній час істотно змінилися.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 60 від 29 лютого 2024 року – солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення. Де наразі знайти роботу з доходом в 50 000 – 100 000 гривень позивач не знає. Продовжувати службу в лавах ЗСУ позивач не здатен за станом здоров`я та по сімейним обставинам.
Однак, позивач бажає повернутися до лав ЗСУ з часом, тому вдосконалює свої знання та з 01 вересня 2025 року здобуває освіту у Державному навчальному закладі «Одеський центр професійно-технічної освіти» на денній формі, у зв`язку з чим отримує стипендію у розмірі 1250 грн на місяць. Станом на зараз ці кошти є єдиним джерелом доходу позивача.
Крім цього, вагомою підставою для зменшення розміру боргу сплати по аліментам за минулі періоди є той факт, що позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 . Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_3 , який знаходиться на повному утриманні позивача.
Також, поряд зі сплатою аліментів на утримання чотирьох дітей позивач має низку інших значних витрат, які в сукупності із повсякденними необхідними витратами не дозволяють йому покривати власні мінімальні витрати на життя: витрати на сплату комунальних послуг, витрати на утримання дружини, яка перебуває в декреті, тощо.
Крім того, позивач не погоджується з розрахунком заборгованості та вказує, що в період з серпня 2022 по грудень 2023 він сплачував кошти відповідачці в сумі 5000 – 7000 гривень на місяць, відтак, це є підставою для зменшення суми заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до банківської довідки від 04 листопада 2025 року позивачем перераховано на карткові рахунки відповідачки суму в розмірі 45935 гривень.
Отож ураховуючи той факт, що сімейний стан позивача змінився, беручи до уваги, що у нього народилася дитина, що позивач звільнився зі служби, втратив джерело постійного заробітку, сума боргу по сплаті аліментів в розмірі 226235 грн 74 коп є занадто великою, непосильною до сплати для позивача, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру боргу по аліментах на утримання дітей.
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2025 року позовну заяву було залишено без руху з наданням представнику позивача строку для усунення недоліків (т. 1 а.с. 25-26).
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та вирішено питання про залучення до участі у справі в якості третьої особи державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецьку А.О. (т. 1 а.с. 42-43).
У судове засідання, призначене на 29 грудня 2025 року 09 год 10 хв, представник позивача – адвокат Сластнікова Г.О. не з`явилася. 25 грудня 2025 року звернулася до суду з клопотанням про відкладення вказаного судового засідання на іншу дату, у зв`язку її перебуванням у щорічній відпустці (т. 1 а.с. 50).
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року замінено третю особу державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецьку А.О. на третю особу Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (т. 1 а.с. 71-72). 
У судове засідання, призначене на 10 березня 2026 року 11 год 00 хв, представник позивача – адвокат Сластнікова Г.О. не з`явилася. Попередньо звернулася до суду з клопотанням про відкладення вказаного судового засідання на іншу дату, у зв`язку її перебуванням на лікарняному (т. 1 а.с. 145).
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 09 квітня 2026 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів повернуто заявниці (т. 1 а.с. 197-198).
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 09 квітня 2026 року відзив ОСОБА_1 на позовну заяву адвоката Сластнікової Г.О., подану в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати заборгованості по аліментах залишено без розгляду (т. 1 а.с. 201-202).
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2026 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково (т. 1 а.с.222-223).
24 квітня 2026 року від Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшли витребувані докази відповідно (т. 1 а.с.235-247, т. 2 а.с. 1-2).
У судове засідання, призначене на 28 квітня 2026 року 10 год 00 хв, представник позивача – адвокат Сластнікова Г.О. не з`явилася. 27 квітня 2026 року звернулася до суду з клопотанням про відкладення вказаного судового засідання на іншу дату, у зв`язку її перебуванням у щорічній відпустці (т. 2 а.с. 3).
Представник позивача – адвокат Сластнікова Г.О. у судовому засіданні, призначеному на 12 травня 2026 року, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому пояснила, що позивач ОСОБА_2 ніколи не ухилявся від обов`язку зі сплати аліментів на утримання дітей. За весь період з того моменту, як подружжя розійшлося позивач сплатив значну суму аліментів. В жовтні 2023 року представники виконавчої служби скерували Гушану М.Ф. постанову про відкриття виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Проте позивач до відкриття виконавчого провадження добровільно перераховував відповідачці аліменти на утримання дітей виходячи з своїх можливостей. Просить врахувати при прийнятті рішення те, що позивач до моменту відкриття виконавчого провадження сплатив значну суму аліментів. Надалі у позивача змінилися життєві обставини. Він звільнився з лав Збройних Сил України, одружився, в нього народилася дитина та став студентом навчального закладу. Підставами звільнення з військової служби слугували сімейні обставини, а саме наявність у нього на утриманні трьох і більше дітей. Крім цього, у позивача почалися проблеми із зором та він вимушений був зробити операцію. Також, ОСОБА_2 позичив, згідно боргової розписки у своєї сестри, значну суму коштів на придбання будинку, які потрібно регулярно виплачувати. 
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 12 травня 2026 року, не з`явився хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 12 травня 2026 року, не з`явилась хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду (т.2 а.с. 8). Водночас через канцелярію суду надала письмові пояснення, в яких просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (т.2 а.с. 11-15). Зазначила, що наведені представником позивача обставини щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітніх дітей істотного значення не мають та не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості. 
Щодо звільнення зі служби у ЗСУ та відсутності можливості працевлаштування зазначає, що з наданих документів звільнення позивача зі служби в Збройних Силах України не пов`язане з наявністю у нього тяжкої хвороби, а звільнення відбулося через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу. Крім цього, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач наразі навчається у Державному навчальному закладі «Одеський центр професійно-технічної освіти» вдосконалюючи свої знання для того, щоб повернутися до лав Збройних Сил України, однак звільнення зі служби відбулося за його бажання.
Щодо укладення шлюбу позивачем та народження дитини вказує, що останній з дня звільнення зі служби в Збройних Силах України повинен сплачує мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини відповідного віку (з розрахунку на всіх дітей). Заборгованість по аліментах виникла з березня 2023 року. Позивачем було сплачено добровільно аліменти лише в січні 2024 року, лютому 2024 року, березні 2024 року та серпні 2024 року. З вересня 2024 року по теперішній час не надходить жодна виплата по аліментах на утримання дітей. Вказане свідчить про свідоме ухилення позивача від сплати аліментів. Також, твердження позивача про одну з підстав природи виникнення боргу, як укладення шлюбу та народження дитини у 2022 році є не істотним, адже в ці періоди позивач мав достатній та стабільний дохід. Крім цього, дружина позивача є працездатною, а народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для звільнення від сплати боргу по аліментах.
Щодо придбання рухомого та нерухомого майна під час сумісного проживання варто зазначити, що ніякого майна під час спільного проживання нами придбано не було.
Відповідно до частини 1 статті 190 СК той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї. з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Однак, пропозиції про укладення такого договору від позивача не надходило.
Щодо перерахування позивачем коштів на її карткові рахунки в сумі 5000 - 7000 гривень на місяць, а також передання їй коштів на утримання дітей особисто, наголошує, що вказане не відповідає дійсності. Вона не отримувала будь-які кошти від позивача. Рахунки, які вказані в доданій банківській довідці від 04 листопада 2025 року їй не належать. Також, в довідці відсутня інформація ПІП отримувача відповідних коштів та призначення платежу. Отже, наявна в матеріалах справи банківська довідка не може підтверджувати факт перерахування позивачем зазначених коштів у рахунок сплати аліментів на утримання дітей.
Представник третьої особи – Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання, призначене на 12 травня 2026 року, не з`явилась, хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду (т.2 а.с. 9). Водночас надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, у зв`язку із зайнятістю на роботі. Вирішення позову залишає на розсуд суду (т.1 а.с. 62).
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов такого висновку.
Так, як установлено судом та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації в органах ДРАЦС.
Від вказаних відносин у сторін народилося четверо дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказане підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , які видані повторно 16 грудня 2023 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.1 зв.а.с. 9 - а.с. 11).
Судовим наказом Фрунзівського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року (справа № 517/6/23) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі половини заробітку (доходів) платника, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , повноліття, починаючи з 09 січня 2023 року. Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні (виконавче провадження № 72616783) (т.1 а.с. 20).
Відповідно до розрахунку заборгованості від 24 листопада 2025 року наданого державним виконавцем Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецькою А.О. (виконавче провадження № 72616783) установлено, що заборгованість по аліментах боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 01 листопада 2025 року складає 226235 гривень 74 копійки, що в сукупному розмірі платежів становить 24 місяці 17 днів (т.1 зв.а.с. 20 – а.с. 21).
Позивач не оспорює та визнає свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дітей, однак зазначає, що на даний час суттєво змінились обставини його життя.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 20 квітня 2022 року вбачається, що 20 квітня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб у Малиновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 779. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного « ОСОБА_8 » змінено на « ОСОБА_9 » (т.1 а.с. 9).
Від вказаного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 07 грудня 2022 року (т.1 зв.а.с. 11).
Відповідно до копії довідки Служби у справах дітей Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області № 452/2025 від 10 листопада 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не зареєстрований, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 2020 року ОСОБА_2 спільно проживає з дружиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . У шлюбі виховують малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 зв.а.с. 21).
Згідно із копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана на ім`я ОСОБА_2 , убачається, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с. 22).
З копії довідки про проходження військової служби (трудову діяльність) № 317 від 29 лютого 2024 року наданої військовою частиною НОМЕР_1 на солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 вбачається, що останній у період з 13 серпня 2022 року по 29 лютого 2024 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (т.1 зв.а.с. 8).
Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 лютого 2024 року № 60 установлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_8 від 08 лютого 2024 року № 16-РС (по особовому складу) солдата ОСОБА_2 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) звільнено з військової служби у запас (т.1 зв.а.с. 15).
З копій довідок ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» № 681 від 31 жовтня 2025 року та № 685 від 04 листопада 2025 року, виданих на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що останній є здобувачем освіти 1 курсу вказаного навчального закладу ІІ (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти, за денною формою здобування освіти, за професією «Штукатур, лицювальник-плиточник, маляр. Прийнятий на навчання з 01 вересня 2025 року до 30 червня 2028 року (т.1 а.с. 13, зв.а.с. 13). Крім цього, факт навчання ОСОБА_2 в ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» підтверджується копією довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази освіти № НОМЕР_9 від 04 листопада 2025 року та копією студентського квитка серії НОМЕР_10 виданого 01 жовтня 2025 року на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 14, 15).
Відповідно до копії довідки за формою ОК-7 вбачається, що розмір доходів відповідача за 2022 року склав 422568 гривень 86 копійок, за 2023 рік 838172 гривні 46 копійок, за 2024 року за період січень-лютий 260539 гривень, за період березень-грудень 2024 року доходи відсутні (т.1 зв.а.с. 18 – а.с. 19). 
Згідно із копією довідки про доходи наданої ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» виданої на ім`я ОСОБА_2 (учня) вбачається, що у вересні, жовтні 2025 року останньому нараховано стипендію у загальній сумі 2500 гривень (по 1250 гривень на місяць) (т.1 а.с. 12).
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 ЗУ «Про охорону дитинства»).
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з частиною 2 статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. 
З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. 
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. 
При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 343/860/17, від 01 серпня 2018 року у справі № 344/12158/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17.
Так, на обґрунтування вимог щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах представник позивача посилається на зміну сімейного стану позивача (20 квітня 2022 року – реєстрація шлюбу, 14 листопада 2022 року – народження дитини), зміну його матеріального становища (29 лютого 2024 року – звільнення з військової служби), відсутності можливості працевлаштування у зв`язку із навчання в закладі освіти за денною формою (з 01 вересня 2025 року). Крім цього, представник позивача вказує, що в період з серпня 2022 року по грудень 2023 року позивач сплачував кошти відповідачці в сумі 5000 – 7000 гривень на місяць, відтак, це є підставою для зменшення суми заборгованості по сплаті аліментів.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В судовому засіданні заперечувалося сторонами, що після припинення між ними відносин діти залишилися проживати разом із відповідачкою.
Також, позивач не оспорює та визнає свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дітей. 
Щодо доводів представника позивача відносно такої підстави виникнення заборгованості зі сплати аліментів, як звільнення із служби в Збройних Силах України, суд зазначає таке.
Так, в одній з своїх постанов Верховний Суд виснував, що боржник у якого заборгованість зі сплати аліментів, виникла не з його вини, а в силу об`єктивних обставин, що мають істотне значення, може бути звільнений від сплати заборгованості по аліментам. Вказана позиція знайшла своє відображення, зокрема в постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі № 509/5304/20, з аналізу якої вбачається, що виникнення заборгованості було зумовлено не винною поведінкою боржника, а обставинами, які мають істотне значення, а саме, втрата роботи, через поширення коронавірусної хвороби, що призвело до втрати стабільного заробітку.
В свою чергу із копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 лютого 2024 року № 60 вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_8 від 08 лютого 2024 року № 16-РС (по особовому складу) солдата ОСОБА_2 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) звільнено з військової служби у запас (зв.а.с. 15).
Отже, з вказаного можна зробити висновок, що звільнення позивача ОСОБА_2 з військової служби не пов`язане з наявністю у нього тяжкої хвороби чи інших істотних обставин. Доказів зворотного представником позивача не надано та матеріали справи не містять. 
Відносно доводів представника позивача щодо такої підстави виникнення заборгованості зі сплати аліментів, як навчання позивача на денній формі та отримання ним стипендії у розмірі 1250 гривень на місяць суд зазначає таке.
В позовній заяві вказано, що позивач бажає повернутися до лав ЗСУ, тому вдосконалює свої знання та з 01 вересня 2025 року здобуває освіту у ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти».
З приводу цього суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що з доданих до позовної заяви документів про освіту, а саме довідок ДНЗ «Одеський центр професійно-технічної освіти» № 681 від 31 жовтня 2025 року та № 685 від 04 листопада 2025 року та довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази освіти № НОМЕР_9 від 04 листопада 2025 року, виданих на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 13, зв. а.с. 13, а.с. 14)вбачається, що останній здобуває освіту за професією «Штукатур, лицювальник-плиточник, маляр», яка жодним чином не пов`язана із вдосконаленням знань військової справи.
Водночас суд відмічає, що позивач на рівні з відповідачкою зобов`язаний в однаковій мірі та у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства утримувати своїх дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм гарні умови для проживання та виховання, у тому числі забезпечувати матеріально.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою працездатного віку без розумових та фізичних вад, він не позбавлений можливості працювати у різних сферах (за професією) для збільшення своїх доходів, на відміну від відповідачки, з якою проживає четверо дітей, що потребує значно більшого часу і зусиль.
В матеріалах справи відсутні докази, в тому числі й медичні висновки, з яких вбачалась б неможливість працевлаштування позивача за станом здоров`я чи з інших причин. 
Отож зазначене вище (добровільне звільнення з військової служби та вступ до навчального закладу) свідчить про свідомий вибір позивача, з огляду на наявність його беззаперечного обов`язку забезпечувати своїх чотирьох дітей, вчинити дії, які призвели до погіршення його матеріального становища.
Щодо доводів представника позивача відносно такої підстави виникнення заборгованості зі сплати аліментів, як зміна у позивача сімейного стану та купівля будинку, на який він зайняв кошти, суд зазначає таке. 
Як встановлено судом вище, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 20 квітня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 20 квітня 2022 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 779. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного « ОСОБА_8 » змінено на « ОСОБА_9 » (а.с. 9). Від вказаного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 07 грудня 2022 року (зв.а.с. 11).
Так, суд зауважує, що твердження представника позивача про одну з підстав природи виникнення заборгованості по аліментах, як укладення шлюбу та народження дитини 2022 році не є істотним, оскільки до моменту звільнення з військової служби – 29 лютого 2024 року позивач мав достатній та стабільний дохід (період служби складав з 13 серпня 2022 року по 29 лютого 2024 року). Однак, незважаючи на це, станом на лютий 2024 року позивач мав заборгованість зі сплати аліментів у сумі 298137 гривень 70 копійок (заборгованість по аліментах згідно розрахунку почала виникати з березня 2023 року).
З вказаного можна зробити висновок, що позивач свідомо ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, хоча таку можливість мав, оскільки проходив службу в ЗСУ та отримував стабільний та достатній дохід.
Крім цього, варто зазначити, що народження другої дитини у іншому шлюбі, та створення таких сприятливих умов для проживання нової родити, як купівля будинку (на який були позичені кошти) не є безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах, оскільки відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Отже, зазначені вище представником позивача доводи не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення, для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах.
Водночас відносно тверджень представника позивача про те, що ОСОБА_2 регулярно, добровільно перераховував відповідачці грошові кошти в сумі 5000 - 7000 гривень на місяць суд зазначає таке.
Так, як вказано вище, судовим наказом Фрунзівського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року (справа № 517/6/23) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей (т. 1 а.с. 20).
Постановою державного виконавця Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецької А.О. від 01 вересня 2023 року відкрито виконавче провадження № 72616783 з виконання судового наказу від 24 січня 2023 року (справа № 517/6/23) (т.1 а.с. 182).
Згідно інформації наданої Великомихайлівським відділом державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається, що ОСОБА_2 копію постанови про відкриття провадження від 01 вересня 2023 року (ВП № 72616783)не отримував, оскільки конверт, який направлявся за адресою місця проживання боржника повертався без вручення адресату по причині його відсутності (т. 1 а.с. 235, 236). 
Як у позовній заяві, так і у судовому засіданні представник позивача наголошувала на тому, що ОСОБА_2 не знав про існування судового наказу про стягнення з нього аліментів та відкрите виконавче провадження, у зв`язку із чим регулярно, добровільно перераховував відповідачці на її номера платіжних карток 4790729929451896, 5167803230486388 грошові кошти в сумі 5000 - 7000 гривень на місяць. Загальна сума перерахованих коштів становить 45700 гривень.
Відповідачка ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях заперечувала факти належності їй платіжних карток № 4790729929451896, № 5167803230486388 та отримання від позивача грошових коштів у сумі 5000 - 7000 гривень на місяць.
Відповідно до отриманої, за ухвалою суду від 13 квітня 2026 року, інформації від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» встановлено, що в установі вказаного банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_11 ) відкрито банківський рахунок № НОМЕР_12 , до якого емітовані банківські платіжні картки № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 (т.1 а.с. 1). Також, до зазначеної інформації банком додано диск CD-R (46/12/1595/2026), на якому міститься виписка про рух коштів за поточним рахунком клієнта ОСОБА_1 НОМЕР_12 (т.1 а.с. 2). 
Так, згідно дослідженої судом виписки про рух коштів відповідачки встановлено, що ОСОБА_2 у період з 24 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року перерахував відповідачці грошові кошти на загальну суму 45700 гривень, а саме: 20 травня 2023 року – 6000 гривень, (графа 54 виписки), 24 травня 2023 року – 500 гривень, (графа 55 виписки), 09 червня 2023 року – 5000 гривень, (графа 63 виписки), 09 липня 2023 року – 5000 гривень, (графа 75 виписки), 09 серпня 2023 року – 5000 гривень, (графа 88 виписки), 16 вересня 2023 року - 5000 гривень, (графа 91 виписки), 22 жовтня 2023 року – 5000 гривень, (графа 106 виписки), 12 листопада 2023 року – 5000 гривень, (графа 117 виписки), 19 листопада 2023 року – 1000 гривень, (графа 126 виписки), 19 листопада 2023 року – 200 гривень, (графа 127 виписки), 11 грудня 2023 року - 7000 гривень, (графа 137 виписки), 22 грудня 2023 року – 1000 гривень, (графа 142 виписки). Вказане також знаходить своє підтвердження у доданій представником позивача до позовної заяви виписці з карткового рахунку ОСОБА_2 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 16).
Відповідно до розрахунку заборгованості від 24 листопада 2025 року наданого державним виконавцем Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернецькою А.О. (виконавче провадження № 72616783) установлено, що в січні 2024 року боржником сплачено/з боржника стягнуто аліменти на утримання дітей в сумі 13991 гривню 62 копійки (т.1 зв.а.с.20 – а.с. 21). 
Варто наголосити, що вказана виплата аліментів/стягнення аліментів була здійснена вперше з моменту відкриття виконавчого провадження № 72616783 від 01 вересня 2023 року. Після вказаного, у розрахунку наданому державним виконавцем, відображений весь наступний рух щодо стягнення з відповідача аліментів та/або сплати ним аліментів на користь стягувача ОСОБА_1 .
Тобто, з аналізу зазначеного вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 у період з травня 2023 року по грудень 2023 року, не знаючи про наявність судового наказу від 23 січня 2023 року та відкритого, на його підставі виконавчого провадження, добровільно сплачував на рахунок належний відповідачці грошові кошти на утримання дітей, загальна сума яких склала 45700 гривень. Необізнаність позивача про наявність судового наказу та відкритого виконавчого провадження, також обґрунтовує факт відсутності, під час здійснення платіжних операцій, відповідного призначення платежу.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає за можливе звільнити позивача ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами на загальну суму 45700 гривень. 
За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставка судового збору з 01 січня 2025 року (діяла на час звернення до суду з даним позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211 гривень 20 копійок.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Згідно квитанції ID № 2781-2324-9825-2118 від 09 грудня 2025 року ОСОБА_2 , у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 968 гривень 96 копійок (т. 1 а.с. 36).
Отже, згідно з вимогами статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, які понесені позивачем при подачі позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 195 гривень 73 копійки (20,20 %).
На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 180, 181, 188, 197 СК України, статтями 4, 12, 15 19, 27, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 175, 274-275 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов представника позивача - адвоката Сластнікової Ганни Олександрівни, поданий в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення від сплати заборгованості по аліментах задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом Фрунзівського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року (справа № 517/6/23) у виконавчому провадженні № 72616783 в розмірі 45700 (сорок п`ять тисяч сімсот гривень).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 195 (сто дев`яносто п`ять) гривень 73 копійки. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 21 травня 2026 року.
Відомості про сторони у справі:

позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт № НОМЕР_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_16 , зареєстрований за адресою: с. Онилове Роздільнянського району Одеської області, 66722;

відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_17 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 37838799, місцезнаходження: вул. Рената Проданова, буд. 2Б, с-ще Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області, 66100.

Суддя