ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/1283/26	Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В. 	
Провадження № 33/817/382/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2026 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, 23 квітня 2026 року о 17 год. 00 хв. в с. Шманьківчики по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SOKMOTOLTD безномерний в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер 6810», результат огляду позитивний - 0,45 проміле, водій ОСОБА_1 з результатом згідний, в медичний заклад не направлявся, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що .відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2026 року та закриття провадження у справі.
Звертає увагу, що причина зупинки транспортного засобу, а саме трицикла Sokmo потужністю 2,5 кВт є незаконною, а тому всі подальші дії працівників поліції після незаконної зупинки та переслідування ОСОБА_1 . В посадці лісу є незаконними, докази, що отриманні після цього повинні вважатись незаконними і недопустимими.
Також зазначає, що працівники патрульної поліції повідомили ОСОБА_1 , що причинною зупинки є те, що останній рухаючись у лісі поміж дерев не увімкнув поворот та не мав відповідних документів на трицикл, однак відповідно до ст. 14 Закону України “Про дорожній рух” для трициклу документи не потрібні.
Вказує, що інформація щодо скоєного адміністративного правопорушення не реєструвалась в журналі єдиного обліку відділу поліції.
Зазначає про те, що при проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 вказали, що результат 0,45 проміле, хоча саме табло алкотестера з результатом останньому пред`явлено не було та на відео не зафіксовано даний показник, а також не можливо встановити те, що мундштук, який використовувався при проведенні огляду був герметично закритий.
Звертає увагу, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатору Drager “Alcotest 6810”, який востаннє проходив перевірку калібрування 05 серпня 2025 року, тобто з порушенням встановленого в Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу шестимісячного строку.
Окрім цього зазначає, що згідно видруківки приладу газоаналізатору Drager 6810, наданої до матеріалів протоколу від 23.04.2026 року, складеного о 17 годині 52 хв. 28 сек., містяться ряд виправлень, а саме в даті народження ОСОБА_1 та році проходження огляду.
Зазначає, що на відеозаписі працівників патрульної поліції чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовлявся їхати в медичний заклад, а лише запитав “Хіба я маю вибір”, на що поліцейські не роз`яснили права останньому та порядок проходження огляду та не ознайомили з направленням.
Вважає, що про розбіжності в часі, зафіксованому у винесених працівниками поліції процесуальних документах. Зокрема — у протоколі про адміністративне правопорушення час складання протоколу 23.04.2026 року о 17 год. 00 хв., а на долучених файлах із нагрудної камери працівників патрульної поліції — 14 год. 23 хв. та 14 год. 26 хв.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки обставини викладені у ньому заперечуються.
Просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2026 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2026 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 648203 від 23 квітня 2026 року, 23 квітня 2026 року о 17 год. 00 хв. в с. Шманьківчики по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SOKMOTOLTD безномерний в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер 6810», результат огляду позитивний - 0,45 проміле, водій ОСОБА_1 з результатом згідний, в медичний заклад не направлявся, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП 
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено, від підпису відмовився.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Апеляційний суд погоджується із твердженням апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, втім вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку винуватість ОСОБА_1 підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 648203 від 23.04.2026, але й сукупністю інших досліджених судом доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Розбіжності в часі складання протоколу про адміністративне правопорушення, на чому акцентує увагу апелянт, на думку суду є технічною помилкою, яка повністю спростовується хронологією відеофіксації правопорушення з нагрудних камер поліцейських і не впливає на факт доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 чст130 КУпАП.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції.
Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 висловлено вимогу надати документи, а надалі у ході спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені у останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівники поліції запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора “Drager Alcotest 6810”, на що ОСОБА_1 погодився.
Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду, з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810, виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0, 45 проміле, з чим останній погодився і не бажав проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме водій керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушив п. 9.2 б ПДР. 
Дане правопорушення було підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції.
Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №7076089 від 23.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП. 
Тому, стверджувати про незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.
Доводи апелянта про те, що на відеозаписі працівників патрульної поліції чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовлявся їхати в медичний заклад, а лише запитав “Хіба я маю вибір”, на що поліцейські не роз`яснили права останньому та порядок проходження огляду та не ознайомили з направленням, не заслуговують на увагу і спростовуються вище вказаними відеозаписами, де чітко зафіксовано, що працівника поліції запитали ОСОБА_1 “Чи згідні ви з результатом чи бажаєте проїхати в медичний заклад?”, на що останній повідомив “Нікуди я їхати не хочу” (14 год 41 хв. 50 сек.)
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що саме трицикл Sokmo потужністю 2,5 кВт не є транспортним засобом, суд зазначає наступне.
Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п. 1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Проаналізувавши дану норму, можна дійти висновку, що у випадку, коли транспортний засіб служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, то він є повноправним учасником дорожнього руху, і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому, чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.
Непереконливими є твердження апелянта про недопустимість як доказу сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу газоаналізотора “Алкотест Драгер 6810” у зв`язку із закінченням терміну його чинності, з огляду на наступне.
Із копій свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №П 51 QM 110710325, чинного до 05.08.2026, сертифіката перевірки типу, виданого 07.06.2019, який чинний до 07.06.2029, , вбачається, що газоаналізатор «Alcotest 6810», заводський №ARAM -2302, виробник «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», відповідає вимога ДСТУ 8950:2019, пройшов повірку 08.08.2025 в Державному підприємстві Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації ДП «Київоблстандартметрологія».
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що прилад «Drager Alcotest 6810» має відповідний сертифікат, який відповідає затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, пройшов у строк відповідну державну повірку, сервіс та градуювання, у зв`язку із чим підстав для сумнівів, з урахуванням наведених доказів щодо результатів проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у суду не виникає.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що що не можливо встановити те, що мундштук, який використовувався при проведенні огляду був герметично закритий, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріалами відеофіксації правопорушення зафіксовано, як працівник поліції повідомив водія про порядок роботи приладу “Драгер” та надав йому запаковану трубку для даного приладу, після чого поліцйський підготував газоаналізатора “Alcotest Drager 6810” для роботи і було проведення огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Будь-яких заперечень щодо проведеного огляду, в тому числі щодо порядку застосування газоаналізатора “Alcotest Drager 6810” ОСОБА_1 не висловлював.  Окрім того, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я, від чого він відмовився.
Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Докази, якими суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є належними та допустимими, оскільки вони отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2026 р. відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя