УХВАЛА

02 липня 2026 року 
м. Київ
справа №990/268/26
адміністративне провадження №П/990/268/26
Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,
перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) через адвоката Огнев`юк Тетяну Василівну (далі - представниця позивачки) 30.06.2026 звернулася через підсистему «Електронний суд» до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, відповідач), у якій просила: 
- визнати протиправним і скасувати рішення спеціального спільного засідання ВККС і Громадської ради міжнародних експертів (далі - ГРМЕ) від 20.03.2026 №167/вс-26 щодо визнання ОСОБА_1 такою, що не відповідає визначеним частиною 4 статті 8 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» критеріям, та припинила участь у конкурсі на посаду судді Вищого антикорупційного суду, оголошеному рішенням ВККС від 03.06.2025 №112/зп-25.
- зобов`язати ВККС поновити участь ОСОБА_1 у конкурсі на посаду судді Вищого антикорупційного суду, оголошеного рішенням ВККС від 03.06.2025 №112/зп-25, та з урахуванням висновків суду у цій справі провести засідання з метою вирішення питання про встановлення результатів дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням ВККС від 03.06.2025 №112/зп-25.
На обґрунтування позовних вимог представниця позивачки зазначила, що оскаржене рішення ВККС та ГРМЕ є незаконним, необґрунтованим, немотивованим і прийнятим із порушенням принципу справедливої процедури, оскільки висновки про невідповідність позивачки критеріям доброчесності ґрунтуються на припущеннях, неповному дослідженні обставин та неналежній оцінці наданих нею пояснень. Висновок про незаконність походження грошових активів є необґрунтованим, оскільки ВККС помилково ототожнила задекларовані заощадження з доходами, відображеними у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, проігнорувала пояснення позивачки щодо джерел накопичення коштів та не встановила жодного факту незаконного походження майна. Обставини отримання коштів після смерті батька не свідчать про недоброчесність, оскільки недоліки оформлення спадщини не підтверджують незаконність походження цих коштів, а позивачка добровільно їх задекларувала та надала відповідні пояснення. Висновок про нечесність позивачки через діяльність її колишнього чоловіка побудований на припущеннях, адже відсутні докази її обізнаності про можливу протиправну діяльність чоловіка, а ВККС фактично ототожнила знання про його бізнес із знанням про його нібито незаконний характер.
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Перевіривши матеріали позовної заяви, Суд вважає, що її необхідно залишити без руху з огляду на таке.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною першою статті 122 КАС України установлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини восьмої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється місячний строк.
Предметом оскарження у межах заявленого ОСОБА_1 позову є рішення ВККС України від 20.03.2026 №167/вс-26. Отже, останнім днем для подання позову є 20.04.2026.
Проте до Верховного Суду з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася лише 30.06.2026, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною восьмою статті 122 КАС України.
У позові заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що пропуск місячного строку був зумовлений об`єктивними та незалежними від позивачки обставинами, а саме несвоєчасним виготовленням і оприлюдненням ВККС повного тексту оскаржуваного рішення. Так, 28.05.2026 представниця позивачки, після виявлення повного тексту оскарженого рішення на веб-сайті ВККС, направила адвокатський запит №28-05/26 з метою отримання інформації щодо дати оприлюднення повного тексту рішення №167/вс-26. Листом №36-3342/26 від 03.06.2026 ВККС підтвердила, що повний текст оскарженого рішення був опублікований на офіційному веб-сайті ВККС саме 26.05.2026. Представниця позивачки наголосила, що лише після оприлюднення повного тексту спірного рішення ВККС отримала реальну можливість ознайомитися з його мотивами, сформувати правову позицію, зібрати необхідні докази та підготувати належним чином обґрунтовану позовну заяву. 
Оцінюючи вказані доводи, Верховний Суд зауважує про таке.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи, і поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, тому вирішення такого питання віднесено до судового розсуду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За змістом пункту 8 Регламенту ВККС, затвердженого рішенням ВККС від 13.10.2016 №81/зп-16, принцип публічності у роботі Комісії полягає в тому, що засідання Комісії є відкритим, за винятком його закритої частини та закритих засідань Комісії. Інформація про засідання Комісії, перелік питань, що виносяться для розгляду на засіданні Комісії, результати засідань Комісії розміщуються на веб-сайті Комісії.
Відповідно до пункту 107 Регламенту копія рішення Комісії надається особі, стосовно якої його ухвалено, за відповідним зверненням такої особи.
Разом з тим рішення ВККС від 20.03.2026 №167/вс-26 було оприлюднено на офіційному веб-сайті ВККС лише 26.05.2026, що підтверджується листом ВККС №36-3342/26 від 03.06.2026. 
За таких обставин до моменту оприлюднення повного тексту рішення відповідача позивачка була об`єктивно позбавлена можливості належним чином сформулювати підстави позову та оскаржити це рішення. Водночас із 26.05.2026 обставини, на які посилається позивачка як на причини пропуску строку звернення до суду, відпали. Саме з цього часу вона отримала можливість ознайомитися з мотивувальною частиною рішення, визначити підстави його оскарження та реалізувати право на звернення до суду.
Суд наголошує, що з дня оприлюднення повного тексту рішення і до дня звернення до Верховного Суду (30.06.2026) минуло більше місяця. Отже, навіть обчислюючи строк з 26.05.2026, позивачка не звернулася до суду без невиправданої затримки та не навела жодних об`єктивних і непереборних обставин, які б перешкоджали їй подати позов упродовж цього періоду.
Посилання представниці позивачки на необхідність формування правової позиції, збору доказів, звернення за професійною правничою допомогою, а також перебування представниці у відрядженні самі по собі не свідчать про існування об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду, оскільки належать до організації здійснення представництва та не позбавляли позивачку можливості реалізувати право на судовий захист у межах законодавчо встановленого строку.
Отже, наведені представницею ОСОБА_1 обставини можуть бути визнані поважними лише щодо періоду до оприлюднення повного тексту рішення ВККС, однак не пояснюють причин незвернення до суду у встановлений законом строк після 26.05.2026. Відтак позивачка не навела об`єктивних, непереборних та підтверджених належними доказами причин, які б унеможливлювали своєчасне звернення до суду після усунення відповідних перешкод.
З огляду на викладене, приписи Регламенту ВККС, Суд не вбачає підстав для визнання наведених представницею позивачки причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду поважними.
Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, позивачці необхідно подати заяву про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших об`єктивних та поважних причин його пропуску, до якої додати належні та допустимі докази, що підтверджують такі обставини.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України, у разі неусунення недоліків позовної заяви протягом установленого строку вона буде повернута заявнику.
Керуючись статтями 22, 121, 122, 161, 169 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_3 строку звернення до суду з цим адміністративним позовом. 
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.
3. Установити позивачці десятиденний строк з дати вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач С.А. Уханенко
Судді: М.В. Білак
В.Е. Мацедонська
Ж.М. Мельник-Томенко
В.М. Соколов