ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22999/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (суддя Сластьон А.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 до 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 до 19.05.2023 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, та здійснити стягнення коштів різниці з урахуванням виплачених сум у загальній суму 399 142 грн. 47 коп. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 до 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 до 19.05.2023 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, суд дійшов помилкового висновку, що нарахування грошового забезпечення та суми такого нарахування належать до повноважень відповідача, які є дискреційними.
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України з червня 2001 року по серпень 2016 року та з 05 червня 2018 року по 03 травня 2025 року, включаючи спірний період з 29.01.2020 до 19.05.2023.
13.06.2025 позивач через свого представника звернувся із запитом, в якому просив надати відомості щодо нарахованого позивачу сум грошового забезпечення по день його виключення зі списків особового складу. Також, у зверненні позивачем ставилося питання щодо розрахунку грошового забезпечення із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.
23 червня 2025 року Військовою частини НОМЕР_1 надано відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що грошове забезпечення позивача розраховувалося виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 1762 гривень.
Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність бездіяльності не було доведено.
Стосовно нарахування та виплати грошового забезпечення у заявленій позивачем сумі 399 142 грн. 47 коп. суд зазначив, що визначення конкретної суми грошового забезпечення за наслідком здійсненого перерахунку на виконання рішення суду в цій справі є дискреційними повноваженнями відповідача, і суд не має права в них втручатися. До того ж нарахування грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року, відповідачем ще не здійснено, а тому дана вимога є передчасною.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Суд першої інстанції зазначив, що у період з 29.01.2020 до 19.05.2023 грошове забезпечення позивача мало обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на станом на 01.01.2020 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»., станом на 01.01.2021 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»., станом на 01.01.2022 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2023 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконними дії відповідача в частині нездійснення перерахунку грошового забезпечення (щомісячних та одноразових) та інших додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за період з 29.01.2020 до 19.05.2023 із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.
Щодо нарахування та виплати грошового забезпечення у заявленій позивачем сумі 399 142 грн. 47 коп., судом було зазначено, що визначення конкретної суми грошового забезпечення за наслідком здійсненого перерахунку на виконання рішення суду в цій справі є дискреційними повноваженнями відповідача, і суд не має права в них втручатися.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що нарахування грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року, відповідачем ще не здійснено, а тому дана вимога є передчасною. 
Щодо виплати грошової компенсації, то суд першої інстанції в цій частині позовні вимоги задовольнив, посилаючись на норми Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Постанова у повному обсязі складена 17 червня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш