Справа № 147/641/26 
Провадження № 2/147/490/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді	Почкіної О.М.	
із участю секретаря 	Бабчук В.В.	

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , а в якому просила просить, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі ринкової вартості автомобіля марки MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1600 см. куб, що становить 94385,00 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 29.06.2013 сторони уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому районі Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області було зроблено актовий запис №30.Сторони мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.09.2023, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29.06.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, було розірвано.
Під час перебування в шлюбі сторони набули у спільну сумісну власність рухоме майно, а саме автомобіля марки MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1600 см. куб., право власності на який зареєстровано за відповідачем з 14.06.2016. Оскільки сторонам не вдалося досягти домовленості щодо поділу майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, позивач змушена звернутися до суду з позовом та просить здійснити поділ майна шляхом стягнення з відповідача на її користь компенсацію у розмірі ринкової вартості автомобіля марки MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1600 см. куб, що становить 94385,00 грн
Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.04.2026 у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
17.04.2026 представник відповідача надала заяву, в якій просила прийняти визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки, у повному обсязі.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надала заяву, в які просила провести підготовче судове засідання без участі представника позивача.
Відповідач та його представник в підготовче засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача надала заяву про визнання позову в частині стягнення грошової компенсації за автомобіль MITSUBISHI LANCER, 2007 року випуску, підтримала та просила підготовче судове засідання та усі інші можливі судові засідання проводити без участі відповідача та її представника.
Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 29.06.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області зареєстрували шлюб, про що 29.06.2013 складено відповідний актовий запис за №30 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу – ОСОБА_5 (а.с.12). 
Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.09.2023, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 13-15).
Зі змісту інформаційної довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях №31/31/14/1633-аз/05-2025-1642-2025 від 11.12.2025 вбачається, що за інформацією з Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрований з 14.09.2016 автомобіля марки MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1600 см. куб., дата державної реєстрації – 24.05.2007 (а.с.17). 
Відповідно до інформаційної довідки про середню ринкову вартість транспортного засобу, наданої за зверненням ОСОБА_1 , суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , середньоринкова вартість автомобіля MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1600 см. куб. ввезеного на митну територію України, розмитненого, комплектного в робочому стані станом на 10 березня 2026 року, без врахування податку на додану вартість, становить 188770 грн (а.с.18).
При ухваленні рішення суд керується наступними нормами
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).
Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11)
При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Судом встановлено, що автомобіль марки MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1600 см. куб., дата державної реєстрації – 24.05.2007, придбаний під час перебування сторін у шлюбі, жодна із сторін не посилалася та не надала докази щодо того, що цей автомобіль придбаний за власні/особисті кошти когось із сторін, тому, відповідно до ст. 60 СК України, автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу.
Позивачка, реалізуючи своє право на отримання частки спільного майна просить стягнути з відповідача частки ринкової вартості автомобіля.
Відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі та підтвердив, викладені в позовній заяві обставини.
Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині стягнення частки ринкової вартості автомобіля, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем.
З огляду на викладене, оскільки автомобіль марки MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску був спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, а відповідач позов визнав та не заперечує щодо запропонованого позивачем поділу майна, спору щодо вартості компенсації у сторін немає, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції №5929704615573601 від 11.03.2026 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1332,20 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи вищевикладене, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 665,60 грн, оскільки саме такий розмір відповідає 50 % сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви.
Керуючись ст. ст. 60, 69-71 СК України, ст. ст. 71, 81, 82, 89, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) грошову компенсацію у розмірі ринкової вартості автомобіля марки MITSUDISHI LANCER, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1600 см. куб, що становить 94385,00 грн (дев`яносто чотири тисячі триста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок). 
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за квитанцією №5929704615573601 від 11.03.2026, в сумі 665,60грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя       О.М. Почкіна